Auditeerimine Aruandluse põhiprintsiibidMajandusüksuse printsiip
– majandusüksus arvestab
oma vara, kohustusi ja majandustehinguid laekus tema omanike, kreeditoride, klientide, töötajate jt isikute varadest, kohustustest ja tehingutest. Jätkuvuse printsiip – raamatupidamise aruannete koostamisel lähtutakse eelduses, et raamatupidamis kohuslane on jätkuvalt tegutsev ning tal ei ole kavatsust tegevust lõpetada ega ka sellele vahetust. Ettevõte peab olema suuteline täitma oma pikaajalisi kohustusi ning suutma põhivara normaalselt amortiseerida.
Arusaadavuse printsiip – raamatupidamise aruanded on avalikustatav info ja seetõttu tuleb esitada selliselt , et see oleks ülevaatlik, üheselt mõistetav aruannete lugejatele, kelle on selleks piisav eelnev haridustase(teadmised)
Olulisuse printsiip – aruannetes tuleb kajastada kogu info, mis võib mõjutada raamatupidamis kohuslase finantsseisundeid, majandustulemust või rahavoogusid. Oluline on see info, mille avalikustamata jätmine võib mõjutada aruande kasutajate tehtavaid majandus otsuseid. Väheolulisi objekte võib kajastada lihtsustatult.
Järjepidevuse printsiip – aruannete koostamiselt tuleb kasutada järjepidevalt samu arvestuspõhimõtteid, arvestusviise ja arvestusskeeme. Nt: amortisatsiooni normide muutmine.
Tulude ja kulude vastavuse printsiip – aruande perioodi tuludest võib maha arvata nende samade tulude tekkimiseks vajalikud kulud. Väljaminekud millele vastavad tulud tekivad mõnel muul perioodil, kajastatakse samal perioodil kuludena kui tekivad nendega seotud tulud.
Objektiivsuse printsiip – aruannetes kajastatav info peab olema usaldusväärne ja neutraalne .
Konservatiivsuse printsiip – raamatupidamise aruanded tuleb koostada ettevaatlikult, kaalutletult, et vältida varade ja tulude ülehindamist või kohustuste ja kulude alahindamist. Eriti taunitav on nimetatud hindamiste sihilik sooritamine.
Avalikustamise printsiip – raamatupidamise aruannetes esitatakse kogu info, mis võimaldab saada raamatupidamise kohuslasest, tema finants seisundist, majandus tulemustest ning rahavoogudest õige ja õiglase ülevaate ( kalastamine vastavalt algdokumentidele). Õiglane kajastamine tähendab varade ja kohustuste kajastamist nende tegelikus vaatluses, mis tagatakse nende hindamisega.
Sisu ülimlikkuse printsiip – majandustehingute kajastamisel raamatupidamises ja aruandluses tuleb lähtuda nende sisust ka siis, kui nende juriidiline vorm sellele ei vasta. Nt: tööruumi rentimine eluruumiks.
Tekkepõhine arvestus – majandus toimingute kajastamine nende toimumise hetkel sõltumata raha liikumisest .
Kassapõhine arvestus – eeldab raha laekumist nö.
väljamineku
Audiitortegevus
Uus audiitortegevuse seadus oli vajalik, kuna sellega tagatakse Eesti
audiitorite suurem usaldus ja audiitortegevuse parem sisuline tase.
Lisaks ei olnus kooskõlas mitmete rahvusvaheliste normidega, kuna
need olid muutunud. Uus audiitortegevuse seadus on kooskõlas Euroopa
Liidu 8nda direktiiviga. Uus seadus tõstab audiitortegevuse
kvaliteeti ja muudab majandusarvestuse valdkonna toimimise
usaldusväärseks. Audiitortegevus on majandusarvestuse üks
liikidest.
Majandusarvestus koosneb järgmistest liikidest:
Finantsarvestus, mis annab infot ettevõte juhtkonnale ja ettevõte tegevusest huvituvatele välistarbijatele (aktsionärid, finantsasutused ehk pangad , riigi institutsioonid ehk registrid , maksu ja tolliamet jne). Ettevõte välistarbijad saavad valdava osa infost finantsaruannetest. Aruandlus selle kohta mis on toimunud eeldab, et informatsioon esitatakse, valmistatakse ette ja analüüsitakse eelnevalt, mis ongi finantsarvestuse peamised ülesanded. Tegevus on reguleeritud riiklike õigusaktidega (äriseadustik, raamatupidamisseadus, maksuseadused).
Juhtimisarvestus, mis seisneb raamatupidamise aruannete kasutamises juhtkonna poolt ettevõte tegevuse planeerimiseks, hindamiseks ja kontrollimiseks. Juhtimisarvestus tegeleb ettevõte siseste tulemuste arvestusega ja ta on suunatud rohkem tulevikku. Informatsioon valmistatakse ette eelkõige planeerimiseks ning majandusotsuste tegemiseks. Valdkonda reguleerivad ettevõte sisesed normatiivmaterjalid (eeskirjad, juhendid, käskkirjad) ja lisaks ka tuleb lähtuda planeerimis- ja aruandlusskeemidest.
Kuluarvestus , mis tegelikult on osa juhtimisarvestusest. Valdkond tegeleb ettevõte ja selle struktuuriüksuste tootmis- ja tegevuskulude kogumise, töötlemise, kontrolli ja analüüsiga. Lisaks tegeletakse ka toote kulude kalkuleerimisega. Kuluarvestuse võib jagada kaheks grupiks : *Raamatupidamiseks vajalik kuluarvestus * Juhtimiseks vajalik kuluarvestus. Seega on kuluarvestus juhtimisarvestuse ja finantsarvestuse ühisosa, andes mõlemale infot kulude kohta. Kulu kajastatakse kasumiaruandes, kui vara vähenemise või kohustiste suurenemisega, seonduv majandusliku kasu tulevane vähenemine on toimunud ja seda saab usaldusväärselt mõõta.
Maksudearvestus, mis hõlmab maksude arvestust , analüüsi ja planeerimist. Reguleeritud on riiklikult maksuseadusandlusega. Maksuseadustest tulenevad nõuded võivad mõneti erineda raamatupidamiseseaduse nõuetest ja sellisel juhul peab arvestuses lähtuma ka maksuseaduse nõuetest.
Finantsaruannete analüüs, mis kujutab firma antud momendi seisu hindamist möödunud perioodide andmete põhjal. Finantsanalüüsi sooritamiseks on vaja infot ettevõte finantsseisundist. Analüüsi eesmärk on kaardistada ettevõte tugevad ja nõrgad küljed ja tuleb leida võimalikult palju seoseid , et lõplikult mõista, millised tegurid mida mõjutavad kui muuta tegevuse suunda või strateegiat. Analüüsi oluliseks eesmärgiks on kindlustada nii olemasolevaid kui potentsiaalseid investoreid, kreeditore ning teisi ettevõttega seotuid isikuid.
Sisekontroll- see on organisatsiooni tegevuskava hõlmates juhtkonna suhtumist , juhtimismeetodeid, protseduure, abinõusid jmt, mis annavad piisava kindlustunde, et püstitatud eesmärgid saavutatakse . Sisekontrolli süsteem peab andma kindlustunde nii juhtkonnale kui ka töötajatele, et kogu ettevõte tegevus on kooskõlas õigusaktidega, ettevõte siseste eeskirjadega ning aruandlus on tõene.
Audiitorkontroll , mis on välisekspertide hinnang ettevõtte finantsarvestusele ja juhtimisoskustele. Auditeerimine on raamatupidamisaruannete kontrollimine ja neile hinnangu andmine lähtuvalt auditeerimiseeskirjast.
Eelarvestamine , mis tähendab ettevõtte eelarvete koostamist ning hõlmab kõiki protsesse ja tegevusi, mida eelarve koostamisel läbitakse. Põhiline on prognoosimine tulevikku.
Audiitortegevus on majandusarvestuse haru, mis keskendub
arvestusele majandusüksuse tasandil. Auditeerimisõigus on ainult
kutselise audiitoril ning audiitori ühingul. Audiitortegevus lähtub
ja seda kontrollitakse Eestis järgmiste dokumentide alusel:
- Audiitortegevuse seadus
- Audiitorkogu põhikiri
- Auditeerimiseeskiri
- Audiitorkogu üldkoosoleku otsused
- Audiitorkogu juhatuse otsused
Auditeerimine tuleb korraldada selliselt, et adekvaatselt oleks
hõlmatud kõik majandusaruannete seisukohalt ja olulised tegevusvaldkonnad .
Audiitortegevuse seadus sätestab:
Majandusarvestusalase audiitortegevuse õiguslikud alused
Vandeaudiitorile ja vandeaudiitorühingule esitatavad nõuded
Vandeaudiitori ja vandeaudiitorite ühingu tegevuse õiguslikud alused ja vastutus
Atesteeritud siseaudiitorile ja avaliku sektori audiitorile esitatavad nõuded
Siseaudiitorite tegevuse õiguslikud alused avaliku sektori ja avaliku huvi üksustes (Selle seaduseni reguleeris vana ainult välisaudiitorite tegevust).
Auditi ja ülevaatluse kohustus, auditi komitee tegevuse alused ja siseaudiitorite õigus kutsetegevuseks.
Audiitorkogu õiguslik seisund, pädevus ja vastutus ning tegevuse töökorralduse ja rahastamise alused.
Järelevalve teostamine siseaudiitorite, vandeaudiitorite vandeaudiitorite ühingute ning audiitorkogu üle.
Audiitortegevuse registri tegutsemise alused
Ajalugu
Peale taasiseseisvumist hakkas ettevõtlus Eestis väga jõudsalt
arenema. 886ndal aastal alates, sest arvati, et nüüd saab kiiresti
rikkaks ja teistel lihtsalt nahk õle kõrvade tõmmata) Probleemiks
sai kontrolli puudus ettevõtluse üle. Riiklikul tasandil ei esitata praktiliselt ühtegi kontrolli süsteemi, kuidas ettevõtlust
juhtuda, rahastada jne. Kuna riiklik huvi oli minimaalne, siis tekkis
rühm majandusteadlasi, kes hakkasid uurima kontrolli vajadust ja
asusid seda korraldama . Nad suhtlevad naaberriikide audiitoritega,
kus saadakse esmane ettekujutus ja teadmised audiitortegevusest. Kuna
uues majandussüsteemis olid töö kaotanud endised ministeeriumide
revidendid, siis hakkavad nemadki aktiivsemalt orienteeruma
auditeerimisele. 19. veebruaril 1990 võtab ENSV vastu
audiitortegevuse ajutise põhimääruse ja samas moodustatakse
rahandusministeeriumi juurde audiitortegevuse nõukogu. Viimane pidi
tegelema audiitortegevuse välja arendamisega. Põhimäärus oli väga
minimaalne ehk õhuke, sisaldas alla 40 paragrahvi, kuid suutis ära
põhjendada auditi olemuse ja selle eesmärgid, lisaks auditeerimise
põhiprintsiibid, audiitorite sõltumatus ja samuti selgitati
auditeeritavate ettevõtete juhtkonna kohustusi auditeerimise käigus.
Nimetatud dokumendi alusel hakati peatselt korraldama
kvalifikatsiooni eksameid ja sellega oli alus pandud
audiitortegevusele Eestis.
1992. aastast hoogustub oluliselt audiitorfirmade tegevus, kuna
Eestisse jõuavad rahvusvahelised audiitorketi firmad. Nende esmane
ülesanne oli harida Eesti audiitortegevust. Kuna aktiivne tegevus
tuli välisfirmadelt, siis kujuneski Eesti audiitortegevus koheselt
rahvusvaheliste nõuete kohaseks. Eestikeelsed auditeerimisjuhised
töötati välja peamiselt 1994. aastal, ning kaks
aastat hiljem avaldatakse auditeerimiseeskiri. Eeskiri
lähtus rahvusvahelistest standarditest ning oli mahukam dokument.
Esimene auditeerimise põhimäärus kehtis kuni 1999. aastani.
1998. aastal valmib audiitortegevuse seaduse eelnõu,
mis võeti vastu Riigikogus 10. veebruaril 1999, seadus
jõustus 1. juulist 1999. Audiitortegevust asub Eestis juhtima Audiitortegevuse nõukogu, mis oli rahandusministeeriumi haldusalas.
Auditeerimiseeskiri kehtestati 15. juunist 2000.
11.novembril 2004 astub Eesti Audiitornõukogu rahvusvahelisse
Arvestusekspertide föderatsiooni (IFAC) ja 16.detsembril 2004
Audiitorite föderatsiooni (FEE), mis tegutseb Euroopas.
19.veebruaril 1990 luuakse audiitori kutse. Kutsetunnistusi hakatakse
väljastama alates sellest kuupäevast. Kõige rohkem on
kutsetunnistusi on välja antud aastatel 1991-1996 ja 1997. aastast
hakkab nende väljastamine aeglustuma. 2009.aasta lõpuks on Eestis
välja antud 567 kutsetunnistust. Kokku muudeti audiitortegevuse
seadust kaheksal korral, mis olid tehnilised muudatused. 8.märtsist
2010 jõustus uus audiitortegevuse seadus, mis lähtub kõikidest EL
antud valdkonda reguleerivatest nõuetest.
Audiitoritele esitatavad nõuded
Audiitoriks võib olla füüsiline isik:
- Kes on teovõimeline
- Kellel on riiklikult tunnustatud bakalaureuse kraadile vastav haridus
- Kes on laitmatu reputatsiooniga
- Kes omab kutsetegevuseks vajalikku teoreetilist ettevalmistust ja 3aastast praktilist töökogemust audiitori käe all
- Kes on sooritanud kutseeksami. Välisriigi kodanik võib tegutseda Eestis audiitorina, kes on sooritanud eksami Eesti seaduste tundmises, mida ta vajab kutsetegevuseks ja tal peab olema kehtiv tööluba.
Audiitorina ei saa töötada isik:
- Kelle kutsetegevus on lõpetatud seaduse alusel
- Kes on kriminaalkorras süüdi mõistetud tahtlikult toimepandud kuriteos
- Kes on pankroti võlgnik
- Kelle reputatsioon on rikutud
- Kes tegutseb valdkonnas, mis on kokkusobimatu hea audiitor tavaga
Audiitor peab käituma vastavalt kutse- eetika normidele.
Tegemist on praktilise eetikaga. Need on üldised
moraali normid ning teooriad, mida kõik audiitorid on kohustatud
jälgima. Tegemist on antud kutsealal tegutsevate inimeste eetikaga.
Eetika osutab inimeste ja kultuuride teatud tavadele, reeglitele ja
praktilisele tegevusele. Praktiline eetika on mingi
eluvaldkonna eetika või mingi professiooni kutse-eetika.
Professiooni tähistab erialaste teadmiste kogum. Eetikal on ka mitu
tähendust. Laiemas mõttes on ta suhteliselt sarnane mõistetega
moraal ka kõlblus, kitsamas tähenduses mõistetakse eetika all
teadust moraalist. Eetika võib jaotada teoreetiliseks ja rakendus eetikaks. Teoreetiline eetika on reeglina
normatiiveetika,