Interaktsioon – vastastikune mõju (Keeleveeb.ee). K. Pata 4. teema loengumaterjalides defineerib interaktsionismi kui mingis kontekstis mingite isikute ja objektidega läbiviidavat vastastikustest tegudest koosnevat protsessi. “Kumbki interaktisooni kaasatud isik omistab tähendusi objektidele ja peab vastaspoole poolt loodud tähendusi interpreteerima ning sellest mõistmisest lähtuvalt neid oma tegevuses arvesse võtma.” (Pata). Vastastikuse tagasiside abil sünnib ühtemoodi arusaam.
Sotsiaalne interaktsioon on pidev protsess, kus e-kursusel osaleja õpib teistega üheskoos, otsustab, mida tähendavad teiste interaktsioonid ja mida soovitakse saavutada, millistele interkatsioonidele vastata, mida ignoreerida. Õppija on sõltumatu, juhib ise oma õppeprotsessi ja on seeläbi edukam kui juhitud õppija. Kirjeldatu on seotud elukestva õppe strateegiaga – võimalik on õppida interaktsiooni teel, omal soovil, vajaduse ajel, pidevalt ennast täiendades, sobivas tempos, sobival teemal. Interaktsioon toimub õppija, õpetaja ja kaasõppijate vahel, koos arutledes ja ühiselt tähendusteni jõudes. Tagasisidel on väga oluline roll, sest kui üksteisest on aru saadud, aitab see luua ühiseid tähendusi.
Elukestvaõppe strateegiat järgivad ka MOOC’id. Tutvusin seekord pisut lähemalt MOOC’i mõistega, Eliademy lehel, olles eelnevalt lugenud Teedu reflektsiooni sel teemal. Mooc’ide puhul on tegemist haridust rikastavate ehk nn a-la-cart ehk self-blend model kontaktõppe mudeliga. Registreerusin võõrkeele õpetajana kursusele:
Antud kursus küll päris ettenähtud tingimustele ja ka minu ootustele (olles lugenud loengumaterjale MOOC’idest ja Teedu postitust). Kursuse materjalid sisaldasid individuaalseks omandamiseks mõeldud videosid, kuulamisüleandeid, grammatikareegleid. Puudu olid MOOC’i kui konnektiivse loomise keskkonna olulised printsiibid:
- lisaks ainealastele teadmiste omandamisele enesejuhitud õppe vormis on oluline personaalse õpivõrgustiku kujunemine, mis võiks toimima jääda ka pärast kursuse lõppu, ühise sünergia loomine kursusel osalejate ja nende teadmuse vahel;
- võrgustikupõhine üksteise toetamine.
Kindlasti leidub antud keskkonnas kursusi, mis vastavad oodatule, kuid hetkel ajanappus tõttu ma otsinguid ei jätka. Minu säilis siiski pärast antud kursuse külastamist motivatsioon, tutvuda analoogsete õpikeskkondadega. Olen suur elukestva õppe pooldaja, tegelen sellega ka ise.
Osalise kontaktõppega puutun ma kokku praeguses magistriõppes, nii antud kursuse raames (HT uuringud ja evalvatsioon), Õpivõrgustikud ja õpikeskkonnad, magistriseminar, Digitaalsete õppematerjalide koostamine jt raames. Antud kursusel kasutatakse paindlikule õpitegevuses osalemisele lisaks haridustehnoloogilisi uudseid võimalusi ja vahendeid: nt avatud sotsiaalne õpikeskkond. Nimetatud kursuste puhul on tegemist kontaktõppe vormiga, kus infot õpitakse ette iseseisva tööna ja väärtuslik aeg kontaktloengutes kulub ühistööle ja probleemülesannete lahendamisele. Iseõppimist toetavad blogid ja foorumid (Edufeedr, suhtlusgrupp FBs) – interaktsioon õppijate ja õppejõudude vahel, luuakse ühine teadmine ja jõutakse ühiselt tähendusteni.
Õppimine on sotsiaalne nähtus. Isiklikul enda õppimisele mõeldes võin välja tuua ka sotsiaal-kultuurilise õppimisvormi, kus ma omandan uusi teadmisi läbi ühistegevuste, mille abil suudan midagi mõista ja sooritada tänu teadmistele ja toele, mida minu kaasõppijad juba omavad. St sooritades antud ülesandeid loen vahel teiste kaasõppijate reflektsoone enne enda kirjatööd, et saada kindlust ja tuge jõudmaks uue tähenduseni.
Praegune magistriõpe järgib ka kogukonnas ja võrgustikus õppimise mudelit – igal kaaskursuslasel on mudelit käivitav ja elushoidev ülesanne. Kaasõppijad dokumenteerivad oma töid, reflekteerivad, teevad oma tööd teistele nähtavaks ja jagavad oma kirjutisi teistega. “Kogukonnateadmus on alati muutumises läbi iga kogukonnaliikme tegevuse – tema loodud ja teistega jagatud õppimismetoodikad, tema arvamused ja reflektsioonid loovad pidevalt seda, mida tunneme kogukonna teadmusena ning tema identiteedina.” See, kes on meist hea õppija ja mida ta peab oskama, määravad ära teised kaasõppijad ning muudavad normiks tehnoloogiliselt toetatud kogukonnas.
Meil on koos hea õppida ja üksteist õpetada!
Kasutatud materjalid:
Pata, K. JAGATUD TUNNETUS, SOTSIAALNE ÕPPIMINE, TEGEVUSTEOORIA JA KONNEKTIVISM NING NENDE HARIDUSTEHNOLOOGILISED RAKENDUSED. Loetud aadressil: https://ifi7056.files.wordpress.com/2013/12/loeng4.pdf