Soole adenokartsinoom
Soole adenokartsinoom on pahaloomuline kasvaja, mis mõjutab mis tahes osa soolest ja pärineb limaskesta epiteel-näärmete rakkudest. Adenokartsinoomi teke on ohtlik ja levinud haigus. Kasvajale on iseloomulik asümptomaatiline kursus ja diagnoositakse soole vähk Arstide proktoloogid saavad adenokartsinoomi arengu lõppetappidel, kui ravi ei ole mõtet ja peab sekkuma kirurgiliselt.
Sooled:
Toitumine on alati hõivanud ühe inimelu keskpunkti. Seedeprotsessi katkemine toob kaasa palju probleeme nii füüsiliselt kui ka psühholoogiliselt. Sooled täidavad mitmeid funktsioone, mis toetavad normaalset toimimist. Mao saab toitu ja soolestik tegeleb lihvimise, seedimise, toitainete imendumisega ja inimjäätmete eritumisega. Sool koosneb mitmest osast - õhuke ja paks.
Peensool
Peensool koosneb järgmistest osadest:
Enamikul juhtudel areneb peensoole adenokartsinoom ileumis ja kaksteistsõrmiksooles. Pahaloomuline kasvaja võib olla rõngakujuline, mis viib soole luumenite vähenemiseni ja takistuseni. Peensoole vähk areneb näärmete epiteeli rakkude degeneratsiooni tulemusena erinevate provotseerivate tegurite mõju tõttu. Peensoole adenokartsinoomi korral ei avastata sümptomeid pikka aega, vaid siis, kui kasvaja suurus saavutab märkimisväärse suuruse, on võimalik kliiniline takistus. Selle diagnoosi korral langevad patsiendid operatsioonitabelisse. Peensoole adenokartsinoomi sümptomeid võib tuvastada järgmiste tunnustega:
Suured sooled
Jämesool koosneb järgmistest osadest:
Soole adenokartsinoom on sama laadi ja tuleneb soolestiku sees paiknevatest epiteeli limaskestadest. Edasi, koos kasvaja kasvuga, ühenduvad sümptomid, mis on sarnased peensoole kasvajaga. Probleemid seedimisega tekivad, sagedased kõhupiirkonnad, kõhukinnisused asendatakse kõhulahtisusega ja raskete kiudude toidu läbimine muutub keeruliseks. Samal ajal on sellel ka lemmikpaiknikud. Nende hulka kuuluvad sigmoid, pime ja pärasool. Käärsoole vähk, vähk, on neljas kõige levinum. Raske on käärsoole adenokartsinoomi varases staadiumis tuvastada, haigus on asümptomaatiline ja seda on raske diagnoosida varajases staadiumis.
Sigmoidne kasvaja
Sellist tüüpi soolestiku adenokartsinoomi haigust mõjutavad kõige sagedamini inimeste kategooriad, kellel on järgmised eelsooduvad tegurid:
Täiustatud vanus. Istuv elustiil. Sage kõhukinnisus, mis kahjustab soolestiku limaskesta venitamisel. Polüüpide esinemine soole luumenis, terminaalne ileiit, diverticula. Haavandilise koliidi haigus.
Seda tüüpi haiguse teke on järgmine. Esineb limaskesta krooniliselt traumeeritud jäme fekaalimass. Lisaks on pideva trauma tõttu epiteelirakud taaselustunud ja omandavad vähi kasvu omadused - nad hakkavad aktiivselt jagama, kaotama kontakti ümbritsevate rakkudega, kaotavad oma funktsiooni ja kasvavad aktiivselt ümbritsevatesse kudedesse. Niikaua kui kasvaja on läbimõõduga vähem kui poolteist sentimeetrit, ei levi metastaasid piki vereringet.
Kui kasvaja juba võtab pool toru torustikku, ilmnevad piirkondlikes lümfisõlmedes üksikud metastaasid, mis toimivad kollektorina ja ei lase kasvajarakkudel jätkuda. Pärast soole täielikku kattumist levisid kogu keha metastaasid ja kasvasid aktiivselt ümbritsevatesse kudedesse.
Cecal tuumor
Kasvaja moodustumise mehhanism on umbes sama, mis eespool kirjeldatud. Tavaliselt esineb cecumi adenokartsinoom kahel patsiendiliigil - lastel või eakatel. Kasvu eelneb nn vähkkasvaja või polüüpide kasv.
Pärasoole kasvaja
Adenokartsinoom koos lokaliseerumisega pärasooles - esineb kõige sagedamini ja tavaliselt eakatel inimestel. Eksperdid omistavad seda tüüpi haiguse esinemise sellistele teguritele nagu tasakaalustamata toitumine, liiga suur jäme kiud toidus ja kiudaine puudumine. Samuti on võimalus haigestuda kroonilise kokkupuute korral keemiliste kantserogeenidega, inimese papilloomiviirusega. Kasvaja lokaliseerimine võib olla järgmine:
Anal, Ampular, Nadampular
Soolise adenokartsinoomi täpse põhjuse osas ei ole üksmeelt, kuid sageli võivad rasvased toidud, ebapiisav kiu tarbimine, lihatoodete ülemäärane tarbimine, alkoholi kuritarvitamine ja koliidi ja teiste põletikuliste soolehaiguste anamnees.
Eristatakse soolestiku adenokartsinoomi nelja etappi:
Sümptomaatika esimene etapp puudub, kasvaja on soole limaskestas, selle suurus ei ole suurem kui kaks sentimeetrit, metastaasid puuduvad.
Teine etapp on soole välimus ja ebamugavustunne. Väljaheites võib leida vere triibud. On probleeme soole liikumisega - kõhulahtisus asendatakse kõhukinnisusega. Väheneb töövõime, suureneb nõrkuse ja ebakindluse tunne. Kehakaalu langus areneb. Üksikud metastaasid piirkondlikes lümfisõlmedes. Mõõdud kümne sentimeetri piires.
Soole adenokartsinoomi kolmas etapp - kasvaja suurus ulatub üle poole soole valendiku kattumisest, kasv ulatub soole teistesse kihtidesse ja ümbritsevatesse organitesse ja kudedesse. Metastaasid levisid suurel hulgal piirkondlikesse lümfisõlmedesse. Verekao tõttu väheneb hemoglobiinisisaldus ja tekib krooniline rauapuuduse aneemia.
Neljandat etappi iseloomustab paljude metastaaside levik kogu inimkehas. Ajus, maksas, kopsudes, seljaajus kannatab. See mõjutab soolte ümbritsevaid elundeid, mida kasvaja tungib. Soole obstruktsioon areneb, verejooks võib olla tugev, soole sisu oksendamine, kõige keerulisem valu sündroom, mida opioidid ei saa peatada. Tekib kahheksia ja tõsine joobeseisundi sündroom. Järgmine - surmav tulemus.
Adenokartsinoomi sümptomid
Käärsoole adenokarkenoomide diagnoos.
Diagnoos, nagu käärsoole adenokartsinoom (vähk), tehakse järgmiste manipulatsioonide alusel:
Reeglina paikneb enam kui 70% kõigist käärsoolevähi kasvajatest soolestiku alumisest osast, seega saab neid identifitseerida palpatsiooni või sigmoidoskoopia abil. Kui asukoht on kõrge, kasutab spetsialist kolonoskoopiat. Histoloogiliseks uurimiseks vajaliku materjali võtmiseks kasutab arst kolonoskoopiat, mis aitab valida proovi.
Operatsiooniks sobiva soolestiku adenokartsinoomi ravi. Loomulikult tuleks operatsiooni jaoks kindlaks määrata kasvaja suurus ja selle asukoht. Operatsiooni edu sõltub patsiendi ettevalmistusest ja tema seisundist, arsti poolt määratud dieedi järgimisest. Pärisoole operatsiooni peetakse soole üheks kõige raskemaks operatsiooniks.
Postoperatiivne ravi seisneb toitainete ja vitamiinide kogumises. Vältida praetud, vürtsikas, soolatud ja marineeritud toitu. Menüüst välja jätta kaunviljad ja värsked rohelised. Pärast operatsiooni ei ole soovitatav võtta kõrge kiudainesisaldusega tooteid.
Soole adenokartsinoom: liigid, etapid, diagnoosimine, ravi
Toitumine on alati hõivanud ühe inimelu keskpunkti. Seedeprotsessi katkemine toob kaasa palju probleeme nii füüsiliselt kui ka psühholoogiliselt. Pole ime, et nad ütlevad, et me oleme see, mida me sööme. Seoses erinevate sise- ja väliskeskkonna agressiivsete tegurite mõjuga on mao-sooletrakti haiguste mass: hambakaarest kuni seedetrakti haavandiliste haigusseisunditeni. Üks ohtlikumaid haigusi on soole adenokartsinoom. Üksikasjad selle patoloogia kohta ja neid arutatakse allpool.
Määratlus
Soole adenokartsinoom või näärmevähk on pahaloomuline kasvaja sõlmpunkt, mis mõjutab soole mis tahes osa ja pärineb limaskestade (sisemise) membraani epiteel-näärmete rakkudest. Selline kasvaja on üsna ohtlik ja tavaline. Tulenevalt asjaolust, et seda iseloomustab pikk asümptomaatiline kurss, juhtub sageli, et haiguse esinemine on juba avastatud juba kaugel, kui ravi ei ole mõistlik.
Soole anatoomia
Sooled täidavad mitmeid funktsioone, mis toetavad normaalset toimimist. Ta tegeleb toidu peenestamise, seedimise, toitainete imendumise ja inimjäätmete eritamisega. See koosneb mitmest osast - õhuke ja paks.
Pilt: soole anatoomia
Üldjuhul on seedetrakti pikkus keskmine elav inimene umbes 7 kuni 8 meetrit ja surnud inimestel umbes 10-12 meetrit. Ravimit tarnitakse vere kaudu mesenteriaalsete arterite kaudu - ülemine ja alumine on eritunud. Vere väljavool viiakse läbi samades veenides, mis langevad veelgi portaalveeni süsteemi, filtreeritakse maksas ja naasevad südame juurde.
Iga soole seinal on kolm kihti - sisemine limaskesta kiht ja submukoos, lihaskiht, mis pakub peristaltikat, välimine seroosne kiht, mida esindab vistseraalne kõhukelme.
Peensooles on selle koostises järgmised osad:
- Kaksteistsõrmiksool.
- Jejunum.
- Ileum.
Jämesool koosneb järgmisest:
- Cecum koos lisaga.
- Käärsoole tõusev, põiki ja kahanev jaotus.
- Sigmoid koolon.
- Pärasool.
Peensool
Kõige sagedamini on peensoole vähi lokaliseerimine kaksteistsõrmiksoole või ileumi algus. See kasvaja areneb näärmete epiteelirakkude degeneratsiooni tulemusena erinevate provotseerivate faktorite mõju tõttu. Peensoole adenokartsinoomi korral ei avastata sümptomeid pikka aega, ainult siis, kui kasvaja suurus saavutab märkimisväärse suuruse, kas on võimalik intestinaalsed obstruktsioonikliinikud. Selle diagnoosiga kaasnevad patsiendid operatsioonilauda, mille järel tuvastatakse soole liikumise probleemide tegelik põhjus.
Peensoole anatoomia
Suured sooled
Adenokartsinoom jämesooles on sama laadi - see tuleneb soole limaskestadest, mis asuvad soolestikus. Edasi, koos kasvaja kasvuga, ühenduvad sümptomid, mis on sarnased peensoole kasvajaga. Probleemid seedimisega tekivad, sagedased kõhupiirkonnad, kõhukinnisused asendatakse kõhulahtisusega ja raskete kiudude toidu läbimine muutub keeruliseks.
Samal ajal on sellel ka lemmikpaiknikud. Nende hulka kuuluvad sigmoid, pime ja pärasool.
Paksu soole skemaatiline esitus
Sigmoidne kasvaja
Sellist tüüpi soolestiku adenokartsinoomi haigust mõjutavad kõige sagedamini inimeste kategooriad, kellel on järgmised eelsooduvad tegurid:
- Täiustatud vanus.
- Istuv elustiil.
- Sage kõhukinnisus, mis kahjustab soolestiku limaskesta venitamisel.
- Polüüpide esinemine soole luumenis, terminaalne ileiit, diverticula.
- Haavandilise koliidi haigus.
Seda tüüpi haiguse teke on järgmine. Esineb limaskesta krooniliselt traumeeritud jäme fekaalimass. Lisaks on pideva trauma tõttu epiteelirakud taaselustunud ja omandavad vähi kasvu omadused - nad hakkavad aktiivselt jagama, kaotama kontakti ümbritsevate rakkudega, kaotavad oma funktsiooni ja kasvavad aktiivselt ümbritsevatesse kudedesse. Niikaua kui kasvaja on läbimõõduga vähem kui poolteist sentimeetrit, ei levi metastaasid piki vereringet.
Sigmoidne kasvaja
Kui kasvaja juba võtab pool toru torustikku, ilmnevad piirkondlikes lümfisõlmedes üksikud metastaasid, mis toimivad kollektorina ja ei lase kasvajarakkudel jätkuda. Pärast soole täielikku kattumist levisid kogu keha metastaasid ja kasvasid aktiivselt ümbritsevatesse kudedesse.
Cecal tuumor
Kasvaja moodustumise mehhanism on umbes sama, mis eespool kirjeldatud. Tavaliselt esineb cecumi adenokartsinoom kahel patsiendiliigil - lastel või eakatel. Kasvu eelneb nn vähkkasvaja või polüüpide kasv.
Fotol: mobiliseeritud operatsiooni ajal cecumi kasvaja
Pärasoole kasvaja
Adenokartsinoom koos lokaliseerumisega pärasooles - esineb kõige sagedamini ja tavaliselt eakatel inimestel. Eksperdid omistavad seda tüüpi haiguse esinemise sellistele teguritele nagu tasakaalustamata toitumine, liiga suur jäme kiud toidus ja kiudaine puudumine. Samuti on võimalus haigestuda kroonilise kokkupuute korral keemiliste kantserogeenidega, inimese papilloomiviirusega. Kasvaja lokaliseerimine võib olla järgmine:
Põhjused
Soolise adenokartsinoomi arengu täpse põhjuse osas puudub üksmeel. Kuid arstid määravad kindlaks tegurid, mis nende arvates võivad põhjustada soole limaskesta rakkude trauma ja järgnevat pahaloomulist kasvu:
Sageli süüakse rasvaseid toite.
Taimkiudude ebapiisav kasutamine.
Lihatoodete liigne tarbimine.
Anamneesis koliit ja muu põletikuline soolehaigus.
Perekonna ajaloo prognoosimine. Kui perekonnas esineb soolestiku adenokartsinoomi juhtumeid, suureneb haigestumise oht mitu korda.
Tööohud - töötamine asbestiga, raskemetallid.
Inimese papilloomiviiruse onkogeense tüve nakkus.
Trauma limaskest anaalseks.
Soole adenokartsinoom või näärmevähk
Sool on osa seedetraktist. See algab mao pylorus ja lõpeb pärakuga. Sool lagundab ja neelab toitu, sünteesib soolestiku hormoonid ja osaleb immuunprotsessides.
Mis on soole adenokartsinoom?
Sooled moodustavad väikesed ja tugevad sooled. Peensool paikneb mao ja jämesoole vahel.
See koosneb alajaotustest:
- kaksteistsõrmiksoole haavand;
- jejunum;
- ileum.
Soolestik lõpetab seedetrakti ja selles imendub vesi ning eritunud väljaheited moodustuvad toiduvärskest.
See koosneb alajaotustest:
- cecum koos lisaga;
- käärsoole alajaotustega: tõusev jämesoole, põiksuunalise piiri, kahaneva käärsoole ja sigmoidi käärsoole;
- pärasoole ampulli, päraku ja päraku abil.
Vähk soolestikus
Soole adenokartsinoom (kolorektaalne vähk) mõjutab kõigi väikeste ja tugeva soole kudede kudesid. Soole pahaloomuline kasvaja koosneb näärmete epiteeli rakkudest. Seda tüüpi onkoloogia on ohtlik selle aeglase kasvu tõttu, mistõttu on varajastes etappides kasvajat raske tuvastada. Adenokartsinoomi iseloomustab agressiivne kasv hilisemas staadiumis, idanevus lähedal asuvates elundites ja lümfisõlmedes, metastaasides maks, kopsud ja muud kuded.
Peensool
Peensoole vähk on sageli lokaliseeritud algosas ja ileumis ning avaldub teatud tuumori järjepidevuse ja iseloomuga. Rõngaste adenokartsinoomi korral ilmneb soole luumenite kitsenemine ja soole sarkooma soole obstruktsioonis. Kasvaja kasv tuleneb limaskesta rakkude degeneratsioonist. Seda võib kombineerida teise tüüpi ja asukoha kasvajatega.
Eileumis on soole lümfoom vähem levinud (18%), jämesooles - 1%. See on kombineeritud tsöliaakiaga ja viitab lümfogranulomatoosile (Hodgkini tõbi) ja mitte-Hodgkini lümfoomile (lümfosarkoomile). On B-rakkude mitte-Hodgkini lümfoomi. See jaguneb raskeks A-ahela haiguseks ja Lääne-tüüpi lümfoomiks.
Infiltreeruva vormi adenokartsinoom levib kogu soolestikus ja võib paikneda erinevates piirkondades ilma soole kogu ümbermõõdu võtmata.
Faterovi nippel
Adenokartsinoom Vateri nippel võib kombineerida erineva päritoluga kasvajaid. Need paigutatakse sappikanali distaalsesse piirkonda ja levivad kaksteistsõrmiksoole piirkonda ning avaldavad suurt hulka sümptomeid. Kasvaja kasvab kõhunäärme epiteelist või kõhunäärme näärmekoe regenereeritud rakkudest.
Onkogenees kasvab aeglaselt ja on väikeste suurustega. Kuid kasvu korral metastaseerub maksa ja teiste elundite ning lümfisõlmedeni. Arengu põhjuseid ei ole täielikult teada, kuid on teada, et Vateri nibu adenokartsinoomi põhjus on seotud päriliku polüposisiga või K-ras geeni mutatsiooniga.
Seda tüüpi tuumorite peamised sümptomid on:
- raske kaalukaotus, sealhulgas anoreksia;
- krooniline kollatõbi;
- sügelus ja oksendamine;
- seedehäired;
- valu kõhu ülemises osas;
- seljavalu hilises staadiumis;
- temperatuuri tõus ilma põhjuseta;
- verejooksud väljaheites.
Suured sooled
Soole adenokartsinoom on sümptomites sarnane peensoole kasvajaga. See ühendab pimedas, käärsooles ja pärasooles olevate rakkude kasvajad erineva asukoha, tekstuuri ja struktuuriga. Soole limaskesta rakkude degeneratsiooni tulemusena hakkab kasvama onkoopukool.
Kuigi pahaloomulised kasvajad arenevad samamoodi, on iga liigi kasvu iseärasused: aeglane kasv või pika aja leidmine soolestiku piirides. Kuid kõik kasvajad tekitavad kudedes põletikulisi protsesse, mis soodustab vähi levikut teistele organitele ja kudedele. Seega moodustuvad sekundaarsed kasvajad, mis ei anna esimesel kahel etapil metastaase. Hilisemates etappides on soolestiku adenokartsinoom metastaseerunud, rakud kannavad vere lümfisüvendisse, maksasse ja kopsudesse. Mitmed kasvajad võivad esineda samaaegselt või üksteise järel.
Kui jämesoole adenokartsinoom mõjutab limaskesta, vahetage selle rakud. Kasvaja kasvab läbi membraani kõhukelmesse. Sümptomid väljenduvad kõhuvalu korduval valu, vahelduva kõhukinnisuse, kõhulahtisuse, söögiisu vähenemise, iivelduse ja ebamõistliku oksendamisega. Onko-tuumorite arengu algusetappe iseloomustab sarnasus polüposisega, mistõttu on diagnoosimisel vajalik diferentseerimine. Progressiivne kasvaja põhjustab väljaheiteid limaskestade, lima ja veri ilmnemise kohta.
Paksus peitub kasvaja kiiresti väljaheite pideva toime tõttu. Seetõttu on organism nakatunud, mis viib joobeseisundi, tugeva kõhuvalu, palaviku, peritoniidi tekkeni. Neid tegureid näete vereanalüüsi abil.
Sigmoid koolon
Sigmoidi käärsoole adenokartsinoom areneb järgmiselt:
- metastaase ei ole, kasvaja on 15 mm;
- üksikud piirkondlikud metastaasid ilmuvad siis, kui soole läbimõõt on pool, ilma idanevus välise sooleseina kaudu;
- paljud kauged metastaasid, mis sulgevad täielikult sigmoidi käärsoole luumeni, kasvavad lähedal asuvateks organiteks.
Sigmoidkooles areneb kasvaja liha ja loomsete rasvade, kiudainesisalduse, vitamiinide puudumise tõttu kasvaja.
Ja ka põhjusel:
- vanusepikkus:
- istuv eluviis;
- kõhukinnisus, traumaatiline soole limaskesta;
- polüübid, terminaalne ileiit, divertikuloos;
- haavandiline koliit.
Premenignantne limaskesta düsplaasia eelneb adenokartsinoomile. Adenokartsinoomi sümptomid avalduvad valuliku valuna, kõhupuhituses, kõhulahtisusena ja kõhukinnisusena, muutudes soolestiku obstruktsiooniks, limaskesta ja verega väljaheites.
Cecum
Kõige tavalisem soole neoplasm on cecumi adenokartsinoom. Seda leidub lastel ja vanadel inimestel. Enne selle väljatöötamist esineb aeg, kus esineb vähktõve seisund, näiteks polüüpide kasv. Cecumi vähk ilmneb samadel põhjustel nagu sigmoidis, samuti tasakaalustamata ja rasvaste toitude, jahu ja suitsutatud toodete, anaalseks, villiliste kasvajate ja padjaviiruse esinemise tõttu.
Cecum'i kasvaja on haiguse 1. kuni 2. etapis raske tuvastada. Seetõttu pole meditsiiniteadlased veel leidnud vähktõve ennetamise meetodeid.
Rektum
Pärasoole adenokartsinoom on nuhtlus üle 50-aastastele. Selle arengu põhjused on seotud halva toitumisega ja kiudainesisaldusega toitumisega, töötades halbades tingimustes: kokkupuude asbestiga, kemikaalid, raadioheitmed. Põletik pärasoolest ja papilloomiviirusest, polüpoos, anaalseks on kasvaja vähk. Sümptomid ilmuvad ka ebameeldivateks või valulikeks rünnakuteks pärasooles, kui need tühjendatakse, samuti on valeprobleemid tühjenema, kõhukinnisus ja kõhulahtisus, verevarustuse välimus.
Pärasooles on kolm osa: anal, ampullary ja nadampular. Sagedamini kasutatakse ampullarivööndis adenoomi- või tahke vähi kasvajat ja see kasvab näärme struktuuri epiteelkoest.
Anorektaalses piirkonnas tekib melanoom mitmetest lameepiteeli kihtidest, anaalses osas - lamerakuline kartsinoom.
See on mitut tüüpi ja jagatud järgmistesse osadesse:
- adenokartsinoom;
- lame;
- cricoid ring;
- limaskesta adenokartsinoom;
- näärme lame;
- eristamata.
Adenokartsinoom kasvab sageli rektaalses käärsoole sooles ja pärasooles - lamerakuline kasvaja või lamerakuline soole vähk. Selle kuju on ebaühtlane ja sarnaneb haavandi või lillkapsaga. Kursus on agressiivne ja kiire, varane metastaseerub, mõjutades lümfisõlmi ja siseorganeid.
Soole adenokartsinoomi põhjused
Soole anatoomia põhjal võib esineda mitmeid piirkondi, kus võib esineda soolestiku adenokartsinoomi, esinevad üldised põhjused ja mis on seotud soole teatud osaga.
Soole adenokartsinoomi levinumad põhjused on seotud inimese eluviisiga ja eelsoodumustega. Nimelt:
- rasvased toidud, maiustused, alkohol;
- teravilja, puu- ja köögivilja puudumine;
- kirg liharoogade vastu;
- kõhukinnisus - esimene märk adenokartsinoomist;
- koliit ja polüübid ning põletikud;
- geneetiline eelsoodumus;
- kahjulikud töö- ja elutingimused (patogeensetes tsoonides);
- tarbitud vee halb kvaliteet;
- papilloomiviirus ja anaalseks.
Haiguse sümptomid ja tunnused
Soole adenokartsinoomi spetsiifilised sümptomid, eriti varases staadiumis, puuduvad. Hiljem peavad patsiendid pöörduma arsti poole, kellel on kaebused korduva kõhuvalu, kõhupuhituse, gaasi, kõhukinnisuse ja kõhulahtisuse muutuse, verise ja limaskesta väljutamise kohta väljaheites.
Kasvuga süvenevad soole adenokartsinoomi tunnused, iiveldus ja ebamõistlik oksendamine, isu kaob ja kaal väheneb. Suurenenud kasvaja võib olla läbi peritoneaalse seina.
Etappides 3-4, tundub soole adenokartsinoom end tunda, sümptomid ilmnevad:
- soole obstruktsioon: võimetus roojata;
- fekaalse oksendamise ilmnemine;
- ebamugavustunne soolestikus;
- verejooks ja aneemia;
- letargia, nõrkus ja tulemuslikkuse vähenemine;
- peritoneaalsed nähtused.
Pahaloomuliste soole kasvajate tüübid
Kasvajarakud erinevad normaalsetest rakkudest. Erinevuste tase määrab vähirakkude omadused ja määrab ravi. Need histoloogilised uuringud aitavad tuvastada adenokartsinoomi rakkude diferentseerumise astet.
Väga diferentseeritud soole adenokartsinoom
Kasvajarakud erinevad normaalsetest rakkudest raku tuumade mõningase suurenemisega. Nad täidavad sama funktsiooni. Seetõttu annab keha pärast piisavat ravi positiivset reaktsiooni näärmete, väga diferentseeritud vähi suhtes ja täielik ravimine on võimalik. Eakate patsientide puhul ei kasva kasvaja ja ei ravi pärast ravi teistesse elunditesse. Noorte patsientide puhul säilib tõenäosus kordumise tekkeks 12 kuu jooksul pärast operatsiooni ja sekundaarsete kasvajate teket.
Mõõdukalt diferentseeritud soole adenokartsinoom
Sellist tüüpi adenokartsinoomi tagajärjed on tõsisemad. Epiteelirakud kasvavad ja põhjustavad soole obstruktsiooni. Kasvaja saavutab suure suuruse ja sageli purustab sooleseina, põhjustades verejooksu.
Soolel moodustuvad seintel fistulid ja areneb peritoniit, mis süvendab onkoloogia kulgu. Kasvaja eemaldamisel ja keerulisel ravil on võimalik saavutada hea viie aasta pikkune elulemuse prognoos - 65-75%.
Kehva diferentseerunud soole adenokartsinoom
Haiguse kulg on raske rakulise polümorfismi korral agressiivne. Vähirakkude ja lümfisõlmede varajane metastaas kasvab kiiresti. Kasvajal ei ole selgeid piire. Operatsiooni ja keerulise ravi alguses võib remissioon olla pikk. Hilisemates ravikuurides on prognoos madal.
Soole vähkkasvaja on mitut tüüpi ja jagatud adenokartsinoomiks:
- Mucinous (limaskesta) ilma väljendamata piirideta, mis koosneb lima ja mütsiini ja epiteelielementidest. Metastaasid levisid piirkondlikesse lümfisõlmedesse. Haiguse retsidiiv on kõrge, kuna kasvaja ei ole kiirguse suhtes tundlik.
- Rõngastatud rakk voolab agressiivselt. Diagnoosi ajal on võimalik tuvastada metastaase LU-s ja maksas. Kasvaja kasvab ja areneb soole sisekihis, eriti paksus. Enamasti haigestuvad noored.
- Squamous, mis koosneb korter Onkocell ja lekib pahaloomuline. Kõige sagedamini esinevad anaalses kanalis. Võib idaneda tupe, põie, kusiti ja eesnäärme kaudu. Haigus kordub sageli ja seda iseloomustab madal elulemus. Pärast diagnoosi kinnitamist surevad patsiendid 3–4 aasta jooksul. Pärast ravi on viieaastane eluiga 30%.
- Tubular, mis koosneb torukujulistest vormidest. Väikeste suuruste puhul on kasvaja piirid hägused. Seda patoloogia vormi täheldatakse 50% näärmevähiga patsientidest.
Esinevad ka soole kasvajad:
- endofüütiline - tekib soolestikus seinal;
- exophytic - ilmub väljaspool soole vooder.
Exophytic kasvaja on kergem palpeerida läbi kõhukelme seina. Endofüütilised kasvajad põhjustavad soole obstruktsiooni.
Soole adenokartsinoomi etapid
Seedetrakti adenokartsinoomi etapid vastavalt TNM klassifikatsioonile:
Soole adenokartsinoom: põhjused ja sümptomid, klassifitseerimine, diagnoosimine ja ravi
Adenokartsinoom või näärmevähk on progressiivne, eluohtlik kasvaja, mis moodustub epiteelirakkude rakkudest. See mõjutab inimese väliseid ja siseorganeid. Adenokartsinoomi oht on see, et sellist kasvajat diagnoositakse kõige sagedamini hilisemates etappides. Selles olukorras tõuseb selle haiguse suremuse protsent järsult.
Soole adenokartsinoom on kõige tavalisem kasvaja, mis võib tekkida seedetrakti mis tahes osas. Enamikul juhtudel diagnoositakse näärmevähk 50 aasta pärast. Haigus võib areneda tervel inimesel. Diagnoosi tegemata jätmine ja ravi puudumine põhjustab lühikese aja jooksul surma.
Patoloogia põhjused
Näärmevähk võib areneda soole erinevates osades. Harva tekib kasvaja geenimutatsioonide tõttu. Enamikul juhtudel on haiguse arengut mõjutavad tegurid pärilikkus ja välismõju.
Üldised arengu põhjused ja soole adenokartsinoomi teket soodustavad tingimused:
- pärilik tegur;
- alumise seedetrakti kahjustused ja kroonilised haigused;
- põletikud jämesooles (sealhulgas Crohni tõbi);
- vanus üle 50 aasta;
- stressirohke elustiil;
- krooniline kõhukinnisus;
- HPV;
- soole polüüpide või healoomuliste kasvajate olemasolu;
- rasvaste, praetud, suitsutatud toidu ja küpsetamise liigne tarbimine;
- suitsetamine ja alkoholi kuritarvitamine;
- teatud ravimite võtmine;
- töötada kahjulikus ettevõttes;
- elavad keskkonnasõbralikus piirkonnas;
- ülekaaluline ja istuv eluviis.
Tähelepanu! Kõik need tegurid võivad viia adenokartsinoomi tekkeni. Oluline on läbi viia regulaarset arstlikku läbivaatust ja diagnostilisi protseduure 50 aasta pärast!
Kus on kujunenud
Näärmevähk mõjutab järgmisi soole osi:
- Peensoole adenokartsinoom. Moodustatud 12 ülemise kaksteistsõrmiksoole haavandis või alumises peensooles. Selle tulemusena täidab kasvaja soole luumenit, see muutub läbitungimatu. Teiste kasvajate, kõige sagedamini sarkoomide tekkimise oht on olemas.
- Kaksteistsõrmiksoole peamise papilla vähk. Sappkanalis moodustub adenokartsinoom ja tungib kaksteistsõrmiksoole. Kasvaja on väike, aeglaselt kasvav, kuid metastaaside oht on olemas.
- Käärsoole kasvaja. Vähk mõjutab käärsoole sisemist vooderit ja muudab selle rakke. Sageli kasvab adenokartsinoom kõhuseina. On oht paljude kasvajate tekkeks.
- Sigmoidi käärsoole kasvaja. Adenokartsinoomi eelneb kudede ebaloomulik kasv. Harva tungib soolestiku vooderdusse, metastaasid liiguvad külgnevatesse elunditesse.
- Cecumi adenokartsinoom. Kõige sagedamini moodustavad need healoomulised vormid. Seda diagnoositakse lastel ja eakatel.
- Pärasoole vähk. Kasvaja arengule eelneb põletikulised protsessid, polüübid ja HPV. Adenokartsinoom moodustub peamiselt cecumi ja pärasoole vahel. Kasvaja on metastaaside varajase ilmnemise tõttu ohtlik.
Ettevaatust Pärasoole adenokartsinoom on ohus hemorroidide ja anaalsekspraktikutega patsientide haigestumiseks.
Tüpoloogia
Adenokartsinoomid erinevad vähirakkude morfoloogiliste, tsütokemiliste ja funktsionaalsete omaduste poolest, mis on määratud histoloogilise uuringu tulemuste põhjal.
Soole adenokartsinoomi klassifikatsioon:
- Väga diferentseeritud. Patoloogiliselt muudetud rakkudes leitakse kerge tuumade suurenemine. Sobival ravil on positiivne mõju, täielik taastumine on võimalik. Noortel on aasta jooksul kordumise oht. Eakatel patsientidel on kasvaja taastumise oht pärast väga diferentseeritud käärsoole adenokartsinoomi eemaldamist 50%. Elu prognoos on soodne.
- Mõõdukalt diferentseeritud. Vähirakud on kalduvad kasvama, mis on soole membraanide ohtlik takistus ja rebend. Peritoneaalse põletiku suur tõenäosus. Õige ravi ja kasvaja resektsiooni korral on elulemuse prognoos 5 aastat positiivne.
- Madal diferentseeritud. Vähirakkude paljunemine on kiire, varane metastaas. Kasvaja piire ei visualiseerita diagnostiliste tegevuste läbiviimisel. Kehv ravi.
- Erinevuseta. Histoloogilise uuringu tulemusena avastatakse vähi suhtes ebatüüpilised ebanormaalsed rakud. Hõõrutakse kõhukelmesse ja varakult metastaseerub lümfisüsteemi. Kui avastatakse diferentseerimata soole adenokartsinoom, on elu väljavaade negatiivne.
Näärmevähi tüübid rakutüübi järgi:
- limaskesta adenokartsinoom - harvadel juhtudel koosneb sõlmedest, millel on lõhenenud lima (mucin), mis moodustab suurema osa kasvajast;
- cricoid ring adenokartsinoom - vähirakud on kalduvad kiireks jagunemiseks, rakusisese lima kogunemine viib nende deformatsioonini;
- limaskesta adenokartsinoom - sageli korduv, kasvab naaberorganiteks;
- tubulaarne adenokartsinoom on kõige tavalisem vorm, mida iseloomustab struktuurne kasv ja ebatüüpiline rakustruktuur.
Abi! Adenokartsinoomid moodustuvad soolestikus ja väljaspool seda (endofüütiline ja exophytic). Ajutise tuumori mõnikord leitakse kõhukelme proovimisel. Sisemine kasvaja põhjustab soole ummistust.
Arengu etapid
Rahvusvahelise klassifikatsiooni kohaselt on näärmevähi mitu etappi:
- 0 - väikese suurusega kasvaja, ilma infiltratsioonita ja metastaasideta;
- 1 - hariduse suurus kuni 20 mm, metastaasideta;
- 2 - kasvaja kuni 5 cm ilma sekundaarseteta (metastaasid);
- 3A - mis tahes suurusega moodustumine idanemisega ümbritsevatesse elunditesse ja / või metastaasidesse lümfisõlmedesse;
- 3B - erinevate mahtude kasvaja infiltratsiooniga külgnevatesse organitesse ja / või sekundaarsete fookuste moodustumine pärasoole ja kubeme lümfisõlmedes;
- 4 - mistahes suurusega metastaatiline moodustumine, mille fookused on lümfisüsteemis ja kaugetes organites.
Tähelepanu! 1. ja 2. etapis on vähi spetsiifilised sümptomid sageli puuduvad. Olge tähelepanelik enda ja seedehäirete, kõhuvalu, arsti poole!
Sümptomaatika
Millised sümptomid peaksid kaitsma, mitte vähktõve teket:
- kõhuvalu;
- seedehäired, iiveldus, juhuslik oksendamine, kõhulahtisus;
- puhitus ja koolikud;
- söögiisu kaotus, drastiline kaalulangus;
- püsiv temperatuur tõuseb subfebrilisele märgile (mitte üle 38 ° C);
- esinemine vere ja lima väljaheites.
Kaksteistsõrmiksoole peamise papilla näärmevähiga ilmuvad ikteruse nähud, valu on paiknenud ülakõhus ja hilisemates etappides - tagaküljel. Käärsoole adenokartsinoom haiguse alguses on sarnane polüpoosiga. Selle kasv põhjustab mädaniku, lima ja vere väljaheidet, on mürgistuse sümptomeid.
Väga diferentseeritud sigmoid-adenokartsinoomi ravitakse ja määratakse kergesti. Raskus seisneb selles, et sümptomite tõttu esineb ainult seedehäireid, ebamugavustunne neerupiirkonnas ja suurenenud gaasi moodustumine, mida patsiendid süüdistavad krooniliste patoloogiate ägenemisel.
Kui pärasooles on kasvaja valu ja ebamugavustunne anus, võib rõhk tunda. Seal on valusad valed äkki, et roojata, väljaheites näete vereplaate.
Cecal adenokartsinoomi diagnoositakse harva algstaadiumis. Sümptomite hilinenud tekkimine on tingitud cecumi kaugusest pärakust.
Hilisemates etappides ilmuvad konkreetsed märgid:
- soole obstruktsioon (võimetus väljuda väljaheitega);
- oksendada koos väljaheitega ja lõhnaga;
- soolestiku kitsenemise tunne;
- sisemine verejooks ja madal hemoglobiin;
- üldise seisundi halvenemine;
- tugev valu, mürgistuse sümptomid, palavik.
Tähelepanu! Soole obstruktsioon nõuab kiiret kirurgilist sekkumist! Kui 90% juhtudest ei anta õigeaegset abi, sureb patsient.
Meditsiiniline diagnostika
Kui kahtlustatakse näärmevähki, määratakse patsiendile suur nimekiri laboratoorsetest ja instrumentaalsetest uuringutest.
Diagnoosi kindlakstegemiseks vajalike testide loend:
- üldine vere- ja uriinianalüüs;
- vere biokeemia (patsiendi siseorganite seisundi hindamiseks);
- uriini biokeemiline analüüs (keemiliste komponentide ja nende lagunemissaaduste määramine);
- väljaheidete analüüs peidetud vere olemasolu kohta;
- kasvaja markerite analüüs.
Soole adenokartsinoomi diagnoosimise instrumendid ja muud meetodid:
- endoskoopia - prokoloogias võimaldab selline diagnoosimeetod avastada vähki algstaadiumis, uurimisprotsessis on võimalik koguda patoloogilisi kudesid histoloogia jaoks;
- kontrastsusega radiograafia aitab tuvastada limaskestade muutusi;
- Ultraheli - on vajalik kasvaja asukoha kindlakstegemiseks ja sekundaarsete fookuste tuvastamiseks;
- kolonoskoopia - varase diagnoosimise meetod, mis võimaldab leida muutunud kudesid ja võtta materjali histoloogilisteks ja tsütoloogilisteks uuringuteks;
- CT-skaneerimine - hindab soolte seisundit ja tuvastab kasvajad;
- MRI - määrab kasvaja asukoha, struktuuri ja metastaaside olemasolu.
Abi! Eemaldatud kasvaja saadetakse alati rakkude ja kudede uuringusse, et luua täpne diagnoos ja määrata kindlaks edasise ravi taktika.
Video
Ravi
Uurimistulemuste kohaselt määrab onkoloog mitmeid ravimeetmeid. Milliseid meetodeid kasutatakse soole adenokartsinoomi raviks:
- Tuumori kirurgiline eemaldamine. Väikesed adenokartsinoomid on täielikult eemaldatud ja soole funktsionaalsust ei kahjustata. Suurte kasvajate puhul, kus kasvab naaberosakond ja metastaas, demonstreeritakse, et patsient eemaldab osa käärsoolest ja eemaldab kolostomiumi (väljaheite eemaldamiseks eemaldatakse kõhukelmest sigmoid või käärsoole). Pärasoole adenokartsinoom metastaasidega ümbritsevatesse elunditesse eemaldab patsiendi vaagnapiirkonnast kõik organid.
- Kiiritus. Võib määrata nii enne operatsiooni kui ka pärast operatsiooni. Kiirituse annus määratakse individuaalselt, nii et võimaluse korral on komplikatsioonide risk minimaalne.
- Kemoteraapia. Seda tehakse pärast operatsiooni, et vähendada kordumise riski ja lõpetada ebanormaalsete rakkude paljunemine. Rakenda monoteraapiat (5-fluorouratsiil, Ftorafur) või keerulist kemoteraapiat, kasutades mitut tüüpi ravimeid.
Abi! Kui adenokartsinoomi eemaldamiseks ei ole võimalik teostada operatsiooni, on patsiendi seisundi leevendamiseks ette nähtud kiiritusravi või keemia.
Elu pärast prognoosi "soole adenokartsinoom" diagnoosimine sõltub paljudest tingimustest:
- haiguse staadium;
- kasvaja tüüp ja struktuur;
- sekundaarsete kahjustuste olemasolu.
Kõige sagedamini, kui vähk avastatakse esimeses etapis ja pärast edukat operatsiooni, annavad onkoloogid positiivse prognoosi 5 aastat. Patsiente, kellel on adenokartsinoomi eemaldamine, jälgitakse süstemaatiliselt arsti poolt.
Kasvaja arengu vältimiseks on vaja süüa õigesti ja tasakaalustatud viisil, et prokoloog ja korrapäraselt uurida seedetrakti haigusi.
Peensoole kasvajad
Peensoole kasvajad on seedetrakti haruldased haigused, mille esinemissagedus on 3-6%. Kliinilised ilmingud on mittespetsiifilised ja hõlmavad aneemia, seedetrakti verejooksu, kõhuvalu või soole obstruktsiooni. Käesolevas artiklis keskendume peensoole neljale kõige levinumale pahaloomulisele kasvajale:
Arutatakse ka diferentseeritud diagnostikat.
artikli tõlkimine Väike soole kasvajad radioloogiasse. Autorid: Rinze Reinhard, Gerdien Kramer. VU meditsiinikeskuse Radioloogia osakond, Amsterdam, Holland
Ülevaade
Tabelis on märke peensoole kõige levinumatest kasvajatest. Tabeli suurendamiseks klõpsake pildil.
- pärilik mitte-polüposistlik käärsoolevähk (NNCPTA) või Lynchi sündroom, haigus, millel on autosomaalne domineeriv pärimisviis ja millel on kõrge seedetrakti kasvajate tekke oht;
- käärsoole perekondlik adenomatoosne polüpoos, pärilik haigus, mis põhineb mitme käärsoole polüüpide arengul;
- mitmed I tüüpi endokriinsed neoplaasiad, Vermera sündroom, sündroom, milles tekivad mitmed hormonaalselt aktiivsed kasvajad, kaasa arvatud karcinoid.
Adenokartsinoom
Peensoole adenokartsinoomi esinemissagedus kõigi peensoole kasvajate hulgas on kuni 25-40%.
Kolorektaalne vähk on sagedamini 50 korda tavalisem patoloogia.
Kuni 50% väikestest soolestiku adenokartsinoomidest paiknevad kaksteistsõrmiksooles ja enamik neist on endoskoopiliselt.
Jejunum on kohal kohal teisel kohal.
- pärilik mitte-polüposistlik käärsoolevähk (NNPTRC)
- käärsoole perekondlik adenomatoosne polüpoos
- Peutz-Touraine sündroom (Peutz-Jeghers)
- tsöliaakia
- Crohni tõbi - Crohni tõve korral esineb sageli vähkkasvaja
Tüüpilisele adenokartsinoomile on iseloomulik lokaalne ühepoolne või mutafoidne kahjustus, millel on "kahjustatud" servad ja luumeni kitsenemine.
Harvem on adenokartsinoom polüpumba polüpoid kasvaja, mis võib põhjustada soole obstruktsiooni.
Sageli leiti haavandeid.
Võib esineda rasvkoe sisemine infiltratsioon.
Adenokartsinoomidele on sageli iseloomulik mõõdukas kontrastaine, vastupidiselt karcinoidile, millel on pärast kontrastainet manustamist tugev suurenemine.
Sageli on maksa ja kõhukelme metastaasid.
CT-uuring koronaar-rekonstrueerimisel.
- kaksteistsõrmiksoole stenootiline kahjustus kaksteistsõrmiksoole adenokartsinoomi tagajärjel (kollane nool).
- pankrease peaga ei ole selget piiri (punane nool).
- kaksteistsõrmiksoole prestenootiline suurenemine.
Siin on näide kaksteistsõrmiksoole adenokartsinoomist, distaalse seinte ebaühtlase paksenemisega
Pildil on ümmargune kasvaja koos külvitud servadega.
Suur adenokartsinoom võib simuleerida lümfoomi nagu käesoleval juhul.
Pildil on ebakorrapäraselt kujutatud kasvaja proksimaalses jejunumis.
Vaatamata suurele suurusele koos ringikujulise kasvuga ei ole soole luumenit takistav.
Kõrvuti asetsevates mesenteerides on suur konglomeraat hüposensiivsete pahaloomuliste lümfisõlmedega koos lagunemisega (madalam pilt).
Selles näites on tegemist adenokartsinoomiga, kuid need tunnused võivad vastata lümfoomile.
Pilt näitab kasvaja endoskoopilist kujutist.
Need kujutised näitavad patsienti, kellel on proksimaalse jejunumi seinte laialdane paksenemine ja luumenite aneurüsmaalne laienemine.
Diferentsiaaldiagnoosi esimeses nimekirjas oli lümfoom, kuid sel juhul oli see ka adenokartsinoom.
Adenokartsinoomi tunnused on rasvade infiltratsioon ja metastaatiline lümfisõlmede kahjustus.
Lümfoomide puhul ei ole rasvkoe infiltreerumine tüüpiline, tekib lümfisõlmede kahjustus, kuid need on suuremad.
Pildil on kinnitatud adenokartsinoom, mis ei ole laienenud ümmarguse jejunumi moodustumise (kollane nool) koos luumeni ummistumisega ja lümfisõlmede suurenemisega (punane nool).
Kontuurijärgne T1 kujutis koos rasvade allasurumisega (vasakul) ja T2 kujutis (paremal) kujutavad mahu kujunemist, millel on nõrgestatud servad (nool), luuumi jejunumi ja prestenootilise laienemise takistamisega.
Ülemised pildid näitavad proksimaalse jejunumi ümmargust tuumorit koos fluoridezokiglukoosi (FDG) akumulatsiooniga (kollased nooled).
Madalamates MR-kujutistes on sama jejunumi mahuprotsent sapi servadega ja mesenteraalse lümfadenopaatiaga (punased nooled), mis on adenokartsinoom.
Uurige esmalt pilte.
Seejärel jätkake lugemist.
Punane nool viitab sigmoidile käärsoolele, mis on täis väljaheiteid. Fecal massid näitavad, et see ei ole peensool.
Muutused ileumi seinas nõrgestatud servadega, põhjustades peensoole obstruktsiooni (kollane nool).
Seda võib eeldada Crohni tõve diagnoosimiseks.
Kuid sellel patsiendil ei olnud Crohni tõve anamneesis ja ileumi terminaalsektsioone (ei ole siin näidatud), mis ei ole Crohni tõve suhtes tüüpiline.
Intraoperatiivselt loodud adenokartsinoom.
Vasakul on proksimaalne jejunali adenokartsinoom.
Kasvaja on paremini määratletud MR-kujutistel kui CT-l.
50% väikestest soolestiku adenokartsinoomidest paiknevad kaksteistsõrmiksooles, jejunum on teisel kohal.
Enamik neist on diagnoositud endoskoopiliselt.
Südamepuudulikkuse esinemine on sageli seotud Crohni tõvega, nagu antud juhul.
Siin on ileumi seina paksenemine külgneva mesenteriaalse kiudude infiltratsiooniga ja väikeste õhukeskmetega väljaspool soole luumenit, mis näitab perforatsiooni.
Muutused on tingitud adenokartsinoomi haavandist Crohni tõvega patsiendil.
Diagnoosi tuvastatakse harva enne operatsiooni iseloomulike märkide puudumise tõttu.
Crohni tõve pahaloomulise kasvaja risk on seotud protsessi aktiivsuse, kestuse ja anatoomilise lokaliseerimisega.
Need kujutised esindavad aktiivses staadiumis Crohni tõbe, terminaalse ileumi segmendi stenoosi kujul, ilma pahaloomuliste kasvajateta.
Distaalse ileumi difuusne paksenemine.
Kammimärk - "kamm": hüpervaskulaarne, kuna külgneva mesentery vaskulaarsed mängusaalid on allajoonitud.
Need kujutised näitavad adenokartsinoomi, mis on lokaliseerunud jejunumis.
On näha mitmed lümfisõlmed (punane nool) ja rasvkoe tihedus (infiltreerumine) (kollased nooled).
Oluline on mitte segi ajada neid muutusi mesenteraalse pannitsuliitiga, kuna on olemas patoloogiliselt suurenenud lümfisõlmed, millel on nekroosi tunnused.
Lümfoom
Lümfoomide esinemissagedus ulatub 20% -ni kõigi peensoole kasvajate seas.
Kõige sagedasem lokaliseerimine on distaalne jejunum suure lümfoidkoe tõttu.
Riskiteguriteks on tsöliaakia, Crohni tõbi, süsteemne erütematoosne luupus, nõrgenenud immuunsus, kemoteraapia või lümfoom, mis on erinevas ajaloos.
Tüüpiline peensoole lümfoomi pilt on seina paksenemine infiltratiivse massi moodustumise tõttu ja luumeni aneurüsmaalne laienemine ilma takistusteta.
Aneurüsmaalne laienemine on tingitud sooleseina ja auerbachi plexuse hävimisest.
Terminaalse jejunumi lümfoom
Pildid kujutavad endast tüüpilist pilti.
Terminaalse ileumi seinte ebaühtlane paksenemine koos luumenite aneurüsmaalse laienemisega.
On vähem tüüpilisi ilminguid nagu intraluminaalne polüpoidide moodustumine või suur ekstsentriline ümbruse moodustumine koos levikuga ümbritsevates kudedes, mõnikord haavandumise ja fistuli moodustumisega.
Nagu eespool mainitud, võib suurte adenokartsinoomide ja lümfoomide pilt olla sarnane.
Mesenteriaalsete või retroperitoneaalsete lümfisõlmede ja splenomegaalia ilmne suurenemine on märke, mis võimaldavad lümfoomi diagnoosi kindlaks teha.
Mesenteriaalse kiu infiltratsioon aitab kaasa adenokartsinoomi diagnoosimisele.
Proksimaalne jejunum lümfoom
Siin on tüüpiline lümfoomi pilt proksimaalse jejunumi seinte märkimisväärse paksenemise kujul koos fluorodeokokiglukoza (FDG) kogunemisega.
Sära laienemine kasvaja valdkonnas ja kaksteistsõrmiksoole prestenootiline laienemine (punane nool).
Esmalt vaadake pilti, pöörates erilist tähelepanu esimesele joonisele.
Seejärel jätkake lugemist.
Tsöliaakia ilmneb jejunumi kokkuklappumise vähenemine ileumiga kokkupõrke suurenemisega (tagurpidi kokkuklapitavad jejunoileaalmärgid).
Ileumi (kollane nool) invagineerimine peensoole multifokaalse lümfoomiga patsiendil (siin pole kõik muudatused näidatud).
Mesentery lümfadenopaatia (punased nooled).
Enteropaatiline T-raku lümfoom (EATL)
Juudi tuumor koos fuzzy kontuuridega ja jüunumi luumeni laienemisega.
Mesentery tungis sisse.
Patsiomorfoloogiliselt identifitseeritud enteropaatilise T-raku lümfoom tsöliaakia taustal.
See on enteropaatilise tüübi või EATL-i seotud T-raku lümfoom.
Sellist tüüpi lümfoom nakatab peensoole tsöliaakiaga patsientidel.
Selles pildis on järgmine näide T-raku lümfoomist tsöliaakia taustal.
Karsinoid
Karsinoid on harvaesinev neuroendokriinne kasvaja.
Peensoole neuroendokriinsed kasvajad jagunevad väga diferentseerunud (karcinoid) ja halvasti diferentseerunud (väikesed ja suured raku neuroendokriinsed kartsinoomid).
See artikkel käsitleb karcinoidi.
Karsinoidi esinemissagedus seedetrakti kasvajate hulgas on 2%.
Karsinoidi levimus on viimastel aastakümnetel suurenenud. Adenokartsinoomi esinemissageduse ületamine on muutunud tavalisemaks soole pahaloomuliseks kasvajaks.
Jejunumi väike intraluminaalne kasvaja (kollane nool). Seotud kasvaja mesentery-s, millel on kiirguskontuur ja desmoplastiline reaktsioon peensoole karcinoidis.
Karsinoid areneb sageli liites ja on tavaliselt juhuslik leid apendektoomia ajal.
On äärmiselt haruldane, et uuringus tuvastatakse lisas toodud kartsinoos.
Pildid kujutavad metastaatilist peritoneaalset kahjustust.
Primaarne kasvaja on lisa karcinoid.
Teise koha järgi on lokaliseerimise sagedus distaalse ileumi katkestus.
Haruldane lokaliseerimine on mao, käärsoole ja pärasoole.
Kolmandikel juhtudel on peensoole karsinoid on mitmekordne.
See on seotud I tüüpi mitmekordse endokriinse neoplaasiaga (MEN I).
Piltidel on kujutatud tüüpiline karcinoid suure kasvajamassi vormis mesentery-s koos desmoplastilise reaktsiooniga ja külgnevate peensoole silmuste tagasitõmbumisega paksenenud seintega (nooled).
Karsinoid, mis sisaldab kaltsineerimisi ja desmoplastikaalset reaktsiooni. Kileinoidi intraluminaalse komponendi poolt põhjustatud ileumi takistamine. Pöörake tähelepanu maksa metastaasidele (nool).
Metastaaside tõenäosus sõltub kasvaja suurusest.
Näiteks lümfisõlmede ja maksa metastaaside esinemissagedus, mille kasvaja suurus on alla 1 cm, on ligikaudu 20-30%, kuid jõuab lümfisõlmede metastaaside ja maksade 20% metastaaside peaaegu 60-80% ni kasvaja suurusega 1-2 cm..
Patsientidel, kelle primaarne kasvaja on üle 2 cm, esineb lümfisõlmede metastaaside esinemine 80% ja metastaasid 40-50% maksas.
Maksaasi metastaasid on tavaliselt hüpervaskulaarsed ja kesknärvisüsteemid.
Enamik lümfisõlmede metastaasid sisaldavad kaltsifikatsiooni ja on sarnased primaarse kasvajaga.
Sama patsient
Neli aastat hiljem, pärast metastaaside avastamist CT-ga.
Pange tähele hüpervaskulaarset paranemist hilises arteriaalses faasis.
Karsinoidide sündroom
Karsinoidisündroom esineb umbes 5% juhtudest, kui kasvaja poolt erituvad hormoonid sisenevad vereringesse.
Seda esineb peamiselt maksa metastaasidega patsientidel.
Sümptomaatika hõlmab hüpereemiat, kõhulahtisust, harvemini esinevaid bronhospasme ja südamekahjustusi.
Südamehaigus on südame klappide serotoniini poolt indutseeritud fibroos, peamiselt tritsuspiid ja kopsu.
Karsinoid. Piltidel on hüpervaskulaarne kasvaja (punane nool) koos desmoplastilise reaktsiooniga (kollane nool).
Karsinoid. Hüpervaskulaarne moodustumine hilises arteriaalses faasis.
Karsinoid viitab aeglaselt kasvavatele kasvajatele, mis võivad paljude aastate jooksul märkamatult areneda.
Kõigepealt näevad nad välja nagu väikesed submucous vormid (vt illustratsioone).
Kui karcinoid kasvab, muutub seina paksenemine, mis lõpptulemusena viib selle levikuni soole seintest.
Karsinoid võib põhjustada intensiivset desmoplastilist reaktsiooni intestinaalsete silmuste tagasitõmbamisega ja fibroosi tekkega, mis võib mõnikord põhjustada soole isheemiat.
Väikeste karcinoidi suurustega tähised ei ole siiski spetsiifilised.
See võib ilmneda väikese submukoosse sõlmena, millel on arteriaalse faasi aktiivne suurendamine (vt pilti) ja mõnikord võib see põhjustada soole obstruktsiooni.
Seedetrakti kasvaja (GIST, GIST)
Gastrointestinaalsed stromaalsed kasvajad esinevad 9% väikeste soolestiku kasvajatest.
Nad paiknevad sageli maos, millele järgneb jejunumi ja ileumi sagedus.
Käärsoole ja pärasoole puhul on söögitoru ja vermiformne protsess haruldane.
Umbes 20-30% seedetrakti kasvajatest on pahaloomulised.
Pahaloomulisus on tavalisem peensooles kui maos.
Vähem kui 2 cm kasvajad on tavaliselt healoomulised, samas kui suurem kui 5 cm kasvajad on sagedamini pahaloomulised.
Pahaloomulised gastrointestinaalsed kasvajad kasvavad valdavalt eksofüütsetena, neil on nekroosi ja hemorraagia tsoonid, kaltsifikatsioonid (pärast ravi), nad moodustavad sageli fistuleid.
Tüüpiline GISO ileum eksofüütilise massi moodustamise vormis.
Tüüpiline seedetrakti kasvaja on eksofüütiline moodustumine, mis on hästi piiritletud mesenteraalsest rasvast, mida iseloomustab heterogeenne kontrastaine.
Endofüütiline kasv on haruldane.
Obstruktsioon on haruldane, sest gastrointestinaalsed kasvajad ei kasva ümbritseva soole silmuste seintesse, erinevalt adenokartsinoomist.
Erinevalt karcinoidist on primaarne kasvaja tavaliselt suur.
Sarnaselt lümfoomile võib seedetrakti kasvaja põhjustada soole valendiku aneurüsmaalset laienemist.
Maksa metastaasid on tavaliselt hüpervaskulaarsed ja neid saab vahele jätta ühefaasilise skaneerimise teel tasakaalufaasi.
Lümfisõlmede metastaase üldjuhul ei avastata.
Kui lümfadenopaatia on olemas, võite soovitada teistsugust diagnoosi.
Metastaseerumine mesentery ja omentum on sagedamini retsidiivi kui esmaste kahjustustega.
Arvatakse, et see toimub kasvaja leviku tõttu operatsiooni ajal.
Selliseid metastaase saab kergesti ära jätta, sageli on neil keskel väiksema tihedusega alasid.
Pärast kemoteraapiat (imatiniib või Gleevec) transformeeritakse maksa- või mesenteriaalsed metastaasid hüpovaskulaarseks või isegi tsüstiliseks.
Hoolimata radikaalsest kirurgilisest sekkumisest kogeb 40-90% patsientidest haiguse kordumist maksa kahjustuse või mesenteryga.
Metastaatiliste kahjustuste korral määratakse Gleevec.
Tüüpiline seedetrakti kasvaja on eksofüütiline moodustumine, mis on hästi piiritletud mesenteraalsest rasvast, mida iseloomustab heterogeenne kontrastaine.
Endofüütiline kasv on haruldane.
Haiguse taastekkumine resekteeritava seedetrakti kasvajaga hüposensitiivsete metastaaside kujul maksas ja suur heterogeenne maht kõhuõõnes.
Diferentsiaalne diagnoos
Väikestest soolestiku kasvajate diferentsiaaldiagnoosi viiakse läbi paljude nakkuslike ja põletikuliste haiguste vahel, mis põhjustavad seinte lokaliseeritud paksenemise.
Enamik peensoole kasvajaid metastaatiliselt kui peamine pahaloomuline kasvaja.
Metastaasid
Metastaasid peensoolde võivad olla intraoperatiivsed, hematogeensed, lümfogeensed või otsese levitamise teel.
50% juhtudest toimub peritoneaalne külv.
Üldiselt on sellisel juhul primaarsed kasvajad munasarjade kasvajad, liide ja käärsool.
Kasvajarakkude siirdamine toimub mesentery piiril.
Hematogeenne metastaas on iseloomulik rinnavähile, melanoomile ja neerurakkude vähile.
Neil võib olla polüpoidide kujud ja need võivad põhjustada takistusi.
Mitmed endofüütilised metastaasid patsiendil, kellel on anamneesis melanoom.
Pildid näitavad melanoomi metastaase.
Vasakus pildis on metastaaside poolt põhjustatud ileumi väikese soole invagineerimine.
Parempoolne pilt näitab invagineerimist koronaaltasandil, samuti laienenud mesenteriaalset lümfisõlmi (kollane nool) ja suuri metastaase maksas.
Teine patsient metastaasidega peensooles.
Sellel patsiendil on esinenud soole vähki ja söögitoru vähki.
Patsiendil on peensooles mitu endofüütilist massi (kollased nooled), mis on metastaasid ilma kindla esmane fookuseta.
Tähelepanuväärne on ka vasakpoolne gluteus maximus lihaste pehmete kudede invagineerimine (punane nool) ja metastaasid. (sinine nool).
Crohni tõbi
Peensoole seinte paksenemine põletiku või infektsiooni ajal tuleb eristada pahaloomulistest kasvajatest. Põletikulise protsessi eristavad tunnused (Crohni tõbi), välja arvatud jämedate trabekulaaride ja väikese ja tugeva soole ümbritseva liigse vistseraalse rasva proliferatsioon (kõrvalekalduva rasva märk) on külgneva mesentery haavandid ja hüpervaskulaarsed arterid (märk "kamm").
Crohni tõve ja peensoole adenokartsinoomi vahel on selge seos.
Nende haiguste preoperatiivne diferentsiaaldiagnoos on raske ülesanne, kuna visualiseerimisel puudub iseloomuomadus.
Pahaloomulise kasvaja näitaja peensoole obstruktsiooniga on ravivastuse puudumine.
Cecumi ja jejunumi resektsiooni ajalugu. Jejunumi seina lokaalne paksenemine Crohni tõve kontrastsusega.
Multifokaalne kahjustus Crohni tõve korral (tähistatud nooltega).
Crohni tõbi aktiivses staadiumis.
Jejunumi laiendatud segment paksendatud seintega, märk "kammist" ja transmuraalsest kontrasti suurendamisest.
Sclerosing või fibrosing mesenterite
Skentraalne või fibroosiv mesenteriit areneb mesentery-s ja võib simuleerida kahjustust nagu karcinoid.
Sellistel juhtudel võib skleroseerivat mesenteriiti diferentseerida "rasvarõnga" (rasvarõngas) alusel, mis ümbritseb mesentery-anumaid.
Desmoid
Desmoid (agressiivne fibromatoos) - on haruldane, healoomuline sidekoe kasvaja.
See on mesentery peamine kasvaja ja võib simuleerida soolestiku ja mesentery pahaloomulisi kasvajaid.
Desmoid võib esineda juhuslikult, kuid võib olla Gardneri sündroomi komponent.
Sageli on olemas abdominaalse kirurgia ajalugu.
Desmoid viitab kasvajatele, mis ei anna metastaase, kuid on kalduvad korduma.
Mitte-radikaalne kirurgiline ravi aitab kaasa suurele kordumise määrale.
Sümmeetrilisel desmoidil on tavaliselt iseloomulik minimaalne kontrastsuse suurendamine.
Peensoole ja mesentery laevad liigutatakse eraldi või suletakse desmoidumiga.
Kuna sellel kasvajal on väga tihe struktuur, võib perkutaanne biopsia olla raske.
Adenoom
Adenoom on valikuline eelravim ja see võib olla polüpeense moodustumise näol jalgal, haridus lühikese jala ja laialdase haridusega, mis on seotud limaskestaga.
Haridust iseloomustab homogeenne vastandumine ja tavaliselt ei põhjusta see takistusi.
Seroossest kihist väljapoole levik näitab pahaloomulist degeneratsiooni.
See näide kujutab endast patsienti, kellel on mitu polüüti sisaldav Peutz-Jeghers'i sündroom, mis paikneb enamasti jejunumis.
Soole polüpoos
Soolepolüpoos jaguneb järgmisteks peamisteks kategooriateks: perekondlik adenomatoosne polüpoos (nt Gardneri sündroom), hamartoma polüposis (nt Peutz-Jeghers'i sündroom) ja teised / muud haruldased polüpoos sündroomid.
Nende sündroomidega patsientidel on sageli mitu väikest soolestikku.
Suured polüübid võivad pahaloomulise imendumise teel simuleerida peensoole primaarset kasvajat.
Patsient, kellel esineb Peutz-Jeghers'i sündroom, millel on soole obstruktsiooni põhjustav ilealine polüp.
Pildid kujutavad endast Peutz-Jeghers'i sündroomiga patsienti, kellel on mitu jejunumi polüüpi.
Selles patsiendis eemaldatakse endoskoopiliselt suur polüp.
Hemangioom
Enamik interstitsiaalseid hemangioome paiknevad jejunumis.
Need võivad olla vars või laia alusega ja neile on iseloomulik, et arteriaalses faasis on lakoonne kontrastsuse suurenemine, mis on viivituses homogeenne.
Patoloogiliselt kinnitatud hemangioom: hästi kasvav piiratud endofüütiline moodustumine on näidatud koronaalsel kontrastsel T1 FS ja koronaalsel T2 kujutisel.
Leiomüoom
Leiomüoomid on haruldased healoomulised mesenhümaalsed kasvajad.
Neid võib lokaliseerida submucous, suberous.
Head kvaliteeti iseloomustab selge ja ühtlane kontuur, homogeenne struktuur ja homogeenne kontrasti suurendamine.
Lipoma
Hästi diferentseeritud intraluminaalne kasvaja, mis koosneb rasvkoest.
Peensoole liposaroomid on äärmiselt haruldased.
CT-skaneerimisel ilmneb rasvhappe tiheduse kujunemine kaksteistsõrmiksoole-jejunali paindumise piirkonnas.
Madala intensiivsusega MR signaal T2 fatsati haridusest (parem parem pilt).
Lipoomi endoskoopiline pilt (ülemine parem pilt).
Mesenteraalne isheemia
Sihtmärgi märk peensoole isheemilise segmendi piirkonnas.
Pöörake tähelepanu kesknärvisüsteemi ödeemile ja astsiidile.
Sihtmärk
Submucous kihi turse, millel on limaskestade ja seroosse membraani kontrastsust suurendav toime.
See on märk mitte-neoplastilistest, "healoomulistest" protsessidest: põletik, isheemia või post-kiirgus enteriit.
Typhlitis
Eesmärk sümptom neutropeenilise enterokoliidi ja sepsisega patsiendil.
Neutropeenne enterokoliit on potentsiaalselt eluohtlik seisund, mida iseloomustab põletikuline protsess, mis võib progresseeruda nekroosiks, on sagedasem leukeemiaga patsientidel ja avaldab limaskestale kahju tsütostaatilise ravi taustal (8).
"Tiflit" (kreeka keeles. "Typhlon," cecum ") - neutropeeniline enterokoliit ileokokiaalses piirkonnas eelistame laiemat terminit" neutropeeniline enterokoliit ", nii et teised väikese / jämesoole lõigud on sageli ka protsessi kaasatud (8).
Teadustöö tehnika ja meetodid
Ebaspetsiifiliste sümptomitega patsientidel võib kõhuõõne tavalisel CT-skaneerimisel näha peensoole kasvajaid.
Siiski, kui peensoole kasvaja on kliiniliselt kahtlustatav ja rutiinne CT-skaneerimine ei avalda muutusi, tuleb läbi viia CT või MRI enterograafia.
Mõlemal meetodil on peensoole kasvajate diagnoosimisel hea täpsus.
Metoodika valik sõltub peamiselt personali koolitamisest.
Me eelistame MR-enterograafiat kui mitte-kiirguse uuringu meetodit, milles kasvajad on soolestikus hästi nähtavad.
MR ja CT enterograafia kontrastaineteks on vesi või metüültselluloos, mille MR-signaali intensiivsus T1-kaalutud piltidel on madal ja T2-kaalutud kujutiste puhul kõrge intensiivsus.
Siin on T2-VI ja T1-VI rasva summutamisega.
Pange tähele, et peensool on hästi venitatud.
Valendiku läbimõõt peaks olema ≥ 2 cm.
Seina paksus> 3 mm loetakse patoloogiliseks.
Peensoole jagatud silmused võivad simuleerida seinte paksenemist ja patoloogilist kontrastsust.
T1-VI ahelatest langesid jejunum.
Selle tulemusena on seina paksenemine ja iseloomulik tugevdus.
T2-VI-s sama uuringu ajal on see segment piisavalt venitatud.
PET-CT ei ole valitud meetod, kuid seda saab kasutada ebaselgete CT / MRI andmete või kaugete metastaaside otsimiseks.