1973. aastal Norfolki lähedal uppunud ja eepilise helikopteri päästepaigaks on see madal, terve vrakk, millel on piisavalt palju peal, et sobivate tingimuste korral kõik kaasa lüüa, ütleb JOHN LIDDIARD. Illustreerinud MAX ELLIS.
VORMI LAEVAD SÕIDAVAD ALATI tööülesannete järgi, milleks nad on loodud, pisut traditsioone ja tavasid. Seetõttu on selle kuu vrakk Amberley, on tüüpiline sõjajärgsetele idaranniku kobaratele.
Colliers on alati olnud Suurbritannia rannikulaevanduse peamine osa, tuues süsi kaevandustest linnadesse, terasetehastesse ja elektrijaamadesse.
Nende konstruktsioon on välja töötatud nii, et see võimaldab vedada puistlasti lühikestel rannikualade marsruutidel, laadides ja lossides sageli jõgede ääres, mistõttu on neil üsna madal süvis ja suured lastiluugid.
Ehitatud 1953. aastal ja purunes, kui lasti 1973. aastal tormis liikus, Amberley vedas Yorkshire'is Ouse'i jõe ääres asuvast Goole'ist Sussexis Shorehami täiskoorma sütt.
Vrakk lebab kallutatult vastu Blakeney Overfallsi välispinda, mis on liivavall Blakeney lähenemiste ääres, kummardus ida poole, kiil ja pakikülg on üleval ning umbes pool pealisehitusest ja tekist on liiva sisse mattunud. Meie ringkäik algab kiilust (1), kus sügavus vraki tipuni võib mõõna ajal olla kuni 6 meetrit madal.
Mööda kiilu ahtri poole liikudes on sõukruvi päästetud, jättes tühja võlli, mis on kaetud anemoonidega. Rool on endiselt paigal, veidi tüürpoordi ja merepõhja nurga all.
Suundudes mööda ahtri kõverat teki poole, rida tühje illuminaatoreid (2) on vaevu nähtav anemoonide kasvu all.
Arvukate jõgede suudmealade ja tugevate hoovustega, mis kulgevad piki Norfolki rannikut, on mereelustik Amberley on arusaadavalt rikas. Nii palju, et vraki väikesed detailid, näiteks illuminaatorid, jäävad sageli varjatuks.
Teki ääres on reeling puutumata ja sildumisnööride jaoks mõeldud paus, mida saab juhtida suurele pollaripaarile pakiküljel. Selle all ulatub üle teki väike vints (3). Vraki sügavaim koht on ahtri all olev õõnes, mille sügavus võib ulatuda 23 meetrini.
Tagumine pealisehitus (4) on jagatud pikisuunaliste kaasradadega, millel on kerged läbiujumised, kuigi sukeldujad peavad olema väga ettevaatlikud sisse koguneva muda üles segamisel.
. Amberleymasinaruum ja diiselmootor asuvad tagumise pealisehitise ees ja all (5). Õigesti kogenud ja varustatud sukeldujatel on head võimalused tungida sügavamale ahtri sisemusse.
Isegi enne seda, kui ahtris paiknevad diiselmootorid said kaubalaevade standardiks, oli sarnane paigutus aurumootoriga koljerite puhul tavaline. See jättis ahtrihoidmed vabaks kõigist mahalaadimist takistavatest võlli tunnelitest ja hoidsid lehtrist tekkivad sädemed lastist eemal. Jäänused Amberley’s lehter on maetud liivavalli alla.
Tagumise pealisehitise ees kulgeb veerandtekk kuni kesklaeva tekiehitiseni, mida läbivad paar trümmi (6). Trümmide sees on söelast, mis laeva nihutanud ja hukule määranud, kallutatud kuni kiiluni ning kereplaatide läbi mädanenud kohtadesse tungib veidi valgust.
Trümmide vahel tõstetakse tekk koamingidega samale tasemele, kusjuures kaubavints on pooleldi liivavalli maetud (7). Mast on ilmselgelt murdunud ja on nüüd oletatavasti liiva all.
Laeva keskosa pealisehitus (8) astub tekilt üles, kus on rohkem kajuteid ja roolikamber. Kui mootor on ahtris, on see pealisehitus eest ja taha üsna kitsas, samas ulatudes kogu laeva laiusele.
Eespoolne hoidepaar (9) järgib ahtritrümmidega sarnast mustrit, kuigi on astunud põhitekile, seega mitte nii sügavale. Nende vahel veel üks vints (10) on samamoodi pooleldi liiva sisse mattunud.
Lasti-vintsid ja nosturid olid kollierlaevastikul vähe kasutusel, sest peale- ja mahalaadimine toimus spetsiaalsete kaldal asuvate konveierite abil.
Vöörile lähenedes astub tekk kõrgemale kuni kõrgendatud vöörini. Vasaku poole trepid ja piirded (11) on terved. Tavalise anemoonide kattega annavad need eriti head foto- võimalus, pilk vastu smaragdrohelist merd. Treppide all on keritud tekivoolik.
Vööri tekk on täpselt piisavalt suur ankru-vintsi jaoks (12), väikeste pollaritega mõlemal küljel. Nagu ahtris, on küürimine hoidnud vööri otsa liivavallast eemal.
Tüürpoordi ankrut saab lihtsalt näha, kui vaadata läbi vööri all oleva kriipsu. Vööri kohal on samamoodi paigas ka pordiankur (13).
Mööda kere ahtrit edasi liikudes on plaadistuses erodeerunud arvukalt lünki (14), enamasti kere küljelt kõrgemal, kuna plaadid oleksid allapoole paksemad. Seejärel, vahetult laeva keskpealse pealisehitise all, on kereplaadid paindunud ja lõhestatud kohas, kus kogu vrakk on veidi paindunud.
Tõenäoliselt ei kaasne nii madal vrakk dekompressiooni, nii et mõne minuti turvalisusele kulub lihtsalt kiilu vaadates. Sellegipoolest on Blakeneyst väljuva laevaliikluse võimalusega mõistlik viimaseks tõusuks SMB kaasata.
RAFi kangelaslikkus
Kui tuul tõusis 10-ni, lõid 10-meetrised lained 2,405-tonnisele kollerile. Amberley ja ta veeres ja lonkas, kuni tema trümmides olnud 2,290 tonni sütt hakkas nihkuma, kirjutab Kendall McDonald.
Kapten John Black teadis 2. aprillil 1973 varahommikul, et ta on suures hädas. Tema reis Goole'ist Humberil tundus tõenäolisemalt lõppevat merepõhjas kui ohutult Sussexi Shorehami sadamas.
Tuul puhus Põhjamerelt, levitades surma ja hävingut kaugele sisemaale. Norfolki Coltishalli RAF-i jaamas asunud keeristormhelikopterimeeskonnad pandi ooterežiimi, kuna kapten Black helistas Cromeri rannavalvele.
Kui nende helikopterid ägedates tuuleiilides värisesid, hakkasid mõned 22 eskadrilli Search & Rescue meeskonnad kahtlema, kas nad üldse õhku pääsevad. Kui tuul veelgi tugevneks, jäetakse lendamine ära.
Veel põhja pool Yorkshire'is Leconfieldis mõtlesid 202 eskadrilli mehed sama, märkides puhanguid kuni 65 sõlme.
Cromeri rannavalve on seotud Põhja päästekoordinatsioonikeskusega. Kiirabi olid valmisolekus ja politsei avas katastroofi korral päästetoimingud. Umbes 70 meest olid nüüd otseselt mures lennuki ohutuse pärast Amberley, mille olukord muutus minut-minult hullemaks.
Varsti kaldus ta 20° tüürpoordi poole ja hakkas vett võtma. Ja just siis, kui kaptenil oli vaja oma pead mammutmere poole hoida, läks tema juhtimine käima.
Kui kapten Black Cromerile halbu uudiseid rääkis, lendasid Whirlwindi helikopterid Coltishallist välja ja piloodid tundsid tuule jõudu.
. Amberley triivis abitult Norfolki ranniku lähedal Dudgeon Shoali poole. Tema vastu võitles 22 eskadrilli esimene keeristorm. Ebaõnnestunud valguses kuulis meeskond kapteni sõnumit: "Olukord on praegu kriitiline. Tehke kogu kiirus. Päästepaate ei saa vette lasta…”
Nad tegid nii palju kui võimalik ja olid peagi üle Amberley. 80 meetri pikkune koller oli tohutute lainete vastu ja nii kaugel tüürpoordist, et tundus ime, et ta ikka veel pinnal oli.
Õhuväe risti tsitaat meister Signaller Kenneth Meagherile räägib, kuidas ta alandati Amberley’s sillale, eraldus kopterist ja organiseeris kahe meremehe tõstmise.
Ta võttis endaga kaasa veel ühe ja nõudis siis, et hoolimata laeva pardal saadud verevalumitest, lastakse teda veel kaks korda alla lasta, et kaks meremeest ahtrist välja tuua. Meagher päästis viis meest, kellest 11 jäi pardale, sealhulgas kapten ja raadiosaatja, kes keeldusid lahkumast enne, kui kõik teised olid välja lülitatud.
Saabus veel kaks helikopterit Coltishallist ja Leconfieldist. Viis meeskonnaliiget tõstis välja Coltishalli seržer James Amor, kes pälvis vapruse eest õhuväe medali. Ta tegi viimased tõstmised, raadiosaatja ja siis, kui meri tema laeva kohal sulgus, kapten Blacki.
Leconfieldi meestele anti veel kaks õhuväeristi ja kolm kuninganna tunnustust. Kogu meeskonna päästmine Amberley on klassika RAF-i kopterieskadrillide ajaloos.
. Amberley on veel üks pretensioon kuulsusele. See on esimene vrakk, mille BSAC oma liikmetele ostis, mistõttu on see kampaania Respect Our Wrecks parim kandidaat!
GIID
SAADAMINE: Suunduge Cambridge'i või King's Lynni, seejärel Fakenhami poole, seejärel järgige maanteed B1105 Wells-next-the-Sea poole.
Mõõnad: Lõtk vesi on hädavajalik ja seda esineb kolm tundi enne ja kolm tundi pärast kõrget vett Wells-next-the-Sea juures.
KUIDAS SEDA LEIDA: GPS-i koordinaadid on 53 02.940N 000 58.065E (kraadid, minutid ja kümnendkohad). The Amberley asub kummardades idas, kallutatud vastu Blakeney Overfallsi põhjakülge.
ÕHK: Turvapaatide teenused võivad pakkuda õhku oma sukeldumistellimuste jaoks. Muidu on see sõit Norwichi scubasse, 01603 440900.
KVALIFIKATSIOONID: Sobib neile, kellel on algtaseme kvalifikatsioon, sest enamikku vrakist saab sukelduda ilma sügavamale kui 20 m.
KÄIVITAMINE: Cromeris, Blakeneys, Morestonis ja Wellsis on suurvee lähedal libisemine või rannas vettelaskmine. Pärast sukeldumist peate ülejäänud tõusulaine väljas olema.
LISAINFORMATSIOON: Admiraliteedikaart 108, Lähenemised pesule. Ordnance Survey Landrangeri kaart 132, Loode-Norfolk, King's Lynn ja Fakenham. Põhja-Norfolki laevavrakid autor Ayer Tikus.
Plussid: Terve vrakk, mis on kaetud anemoonidega ja piisavalt madal kõigile.
CONS: Sadamad on mõõnad. Nähtavus võib olla ettearvamatu.
Aitäh James Holtile, Stephen Holtile, Jon Aldissile, John Martinile ja Dave Kingile.
Ilmus DIVER 2007. aasta jaanuaris