Ultraliberalismile on omane ühiskonna veenmine vajadusest võidelda ebaõigluse eest ka seal, kus ebaõiglust ei ole ega pole kunagi olemaski olnud. Ebaõiglane on neile SUGU ja misiganes pingutus, misiganes tulemuse saavutamiseks. Kõikjal on häda ja probleem.
Isegi STRESS on relvana kasutusele võetud.
Just - üheks liberaalide relvaks on nn STRESS. Nende jaoks on elu üks suur stress, mis tekib absoluutselt igas elamise-olemise valdkonnas.
Või nagu kirjutab Jüri Reinvere: "Ameerika ülikoolidesse, konkreetsel juhul ülikooli Rhode Islandil, hakati rajama nn turvaruume. Need pidid võimaldama noortel üliõpilastel puhata traumadest, mida stuudium oli neile põhjustanud. Üliõpilasi traumeerivat kogu õppeprogramm, maailmas valitsev ebaõiglus ning õppejõudude erinevatest maailmavaadetest oli tulnud ülepääsmatu müür, mis põhjustas depressiooni ning oli üleüldse niivõrd karm, et õppijad vajavat omaette taastus- ning rehabilitatsiooniprogramme. "
Ühesõnaga see, mis vanasti ole elu loomuliku osana tajutav mure, nüüd on STRESSINA ravitav meditsiiniline nähtus, mida ravitakse tablettide, antidepressantide ja isegi ehituskelluga.
Aga see, mis vanasti oli meditsiiniline nähtus, see on moodsas liberalismis elu normaalne osa, mida saab kohati kirurgi noaga välja lõigata. Näiteks rinnad naistel, kui ennast meheks lõigatakse. Seda hoolimata teadmiste olemasolust ühiskonnas, et sugu lähtub eelkõige geneetikast, mida noaga korrigeerida polegi võimalik. Inimestes tekitatud soosegadust peaks "ravima" pisut teisiti.
Liberaalide poolt tekitatakse probleeme ja lahinguvälju traumaatiliste vaimsete asjaolude suhtes, kus mingit põhjust traumaatilisuseks pole. Noorus surutakse enesehaletsuse kapslisse, kus küpseb lumehelbekese kultuur ning kust väljuvad "õrnahingelised" teravahambulised pisikeste sotsiaalsete piraajade karjad. Need piraajad omakorda hakkavad üraskitena uuristama ühiskonna alustalasid ning tekitama üha uusi probleeme, millised vähkkasvajatena tapavad tervemõistuslikkust ja inimlikkust.
Sellele iseloomustusele vastab ka äärmus- ja vasakliberalismile omane soosegaduse propageerimine, mille tulemusena tekib inimestel massiliselt vaimseid identiteedihäireid. See omakorda kutsub esile selle, ent uskudes oma "jumalikku õigust ja eksimatut tunnetust" usuvad nad, et suudavad ennast noaga lõigata meheks või naiseks ja hakkavad faktiliselt väärastama oma keha. On ääretult kurvastav, et valitsevad liberaalsed "inimhingede insenerid" toetavad sellist arusaama kogu riigi raha-, vaimu-, ning seadusjõuga.
Kokkuvõttes on tegemist jäleda ja jõleda mõjutusega, mille tagajärgi peavad kinni maksma kõik ühiskonna liikmed, hoolimata sellest, et nad seda sotsiaalset ning vaimset segadust ei toetanud ja sellele tähelepanu ei pööranud.
Ühesõnaga - tegemist on sõjaga, kus kaotajaks on kõik. Ka võitjad.
Paul Puustusmaa