seda dokumenteerisid juba küllalt Fontes ja Creighton ning hiljem Lorenzenid, kes avaldasid täieliku ümbertrüki sellest koos dr Fontesi asjatundliku arvamusega tunnistaja meditsiinilise seisundi kohta oma raamatus “Flying Saucer Occupants” ( Lendtaldriku valdajad ).” (Teine reaalsus, lk. 145-146). Selle juhtumi puhul ongi erakordne loo allikas. Igasuguse UFO-juhtumi teadusliku analüüsi või tõsiseltvõetavuse üle saab otsustada juhtumi allika usaldusväärsuse tasemest. See on tegelikult kogu ufoloogia üks olulisemaid ja isegi peamisi uurimismeetodeid – analüüsida ja väga täpselt dokumenteerida UFO-juhtumite allikaid, mille põhjal saab otsustada nende juhtumite usaldusväärsuse üle. On täiesti selge, et kui mingi UFO-juhtumit on avaldanud ja ka ise uurinud ( õigusteaduse keeles öelduna seda “menetlenud” ) ülikoolide ehk teadusasutuste professorid või sõjaväelased, siis see on kindlasti usaldusväärsem allikas, kui näiteks naabrimehe Kalle jutustus kohalikule väljaandele. Nii on ka antud juhtumi puhul, sest seda juhtumit on uurinud ja analüüsinud juba oma ala eksperdid, mis on antud tekstis ka ilusti viidatud. Kõige suurema usaldusväärsusega allikad tulevad reeglina riikide valitsusasutustest ja endistest või praegustest sõjaväelastest, kellel on ilmselged kokkupuuted salajaste või kinnimätsitud juhtumitega. Kuid antud juhtumi puhul “peab märkima, et tunnistaja ise andis vabatahtlikult üldise teabe oma kohtumisest, kui ajalehes ilmus üleskutse teatada oma UFOvaatlustest. Ta oli erakordselt tagasihoidlik arutama oma kogemuse enam isiklikke aspekte ja rääkis nendest alles siis, kui teda Fontesi nõudmisel küsitleti. Nagu ka Maurice Masse, kannatas Villas Boas umbes kuu aega peale kohtumist normaalsest suurema unisuse all.” (Teine reaalsus, lk. 147). Brasiilia farmitöölise Antonio Villas Boas toimus 1957. aasta oktoobris juhtum, mil ta viidi UFO pardale. Seal hõõruti teda mingisuguse tundmatu preparaadiga. Pärast seda vägistas mehe mingisugune tundmatu naistulnukas, kellel olid lõõmavpunased juuksed ja kes oli koera moodi haukunud. Ilmselt sünnib mehele teises maailmas laps, sest naistulnukas osutas oma kõhule ja siis üles taeva poole. Arstid hakkasid seda lugu uurima, kuid loo liigse fantastilisuse pärast jäeti kõik asjaolud pikkadeks aastateks avalikuse eest varju. Juhtum oli isegi ufoloogidele liiga fantastiline. Kuid antud juhtum dokumenteeriti varem, kui Betty ja Barney Hill rääkisid oma tulnukate röövimisest ja nende rasedustestist. Seda, et mis juhtus Barney Hilliga, tunti hoopis hiljem ära kui üks võimalikke sperma hankimise viise. Kuna Brasiilias Villas Boasi juhtum oli Hillide ajal veel saladuses, siis Hillide juhtumi korral läbiviidud protseduurid kinnitavad sõltumatult Villas Boasi seikade kirjeldusi. „Antonio jäi ruumi üksi väga pikaks ajaks, nagu tundus. Kui ta kuulis ukse juurest hääli, pöördus ta ja sai kohutava šoki: uks oli avatud ja sisenes naine, kes oli sama alasti kui temagi. ...Naine tegi ruttu selgeks, mis oli ta külastuse eesmärk. Varsti peale vahekorda tuli sisse üks mees ja viipas naise kaasa, kes oma kõhule osutades naeratas, siis näitas taeva poole ja järgnes mehele välja.“ Sellised ufojuhtumid pole sugugi haruldased. Peaaegu enamikes ufojuhtumites, mille korral on inimesi Maalt nende tahte vastaselt viidud ufo pardale, on röövitud inimeste peal korraldatud meditsiinilisi protseduure või teostatud selliseid akte, mida on võimalik mõista tulnuka ja Maa inimese vahelise suguühtena. Kõik need on seotud paljunemise bioloogiaga ja mõistuslike liikide vahelise geneetiliste eksperimentidega. Kõik sellised juhtumid kinnitavad maaväliste olendite endi ütlusi selle kohta, et inimkond on tulnukate geneetiline eksperiment ja inimesi röövitakse nende poolt just sellepärast, et inimeste arengut kontrollida ja vajadusel ka suunata. Tulnukate geneetiliste manipulatsioonide katseid on kogu ufoloogias üldiselt teada. „Teistes teadetes on mõlemast soost kaasavõetud olnud võõrastega sugulises vahekorras. Paljud uurijad spekuleerivad, et need faktid tõestavad kosmosest sissetungijate katseid inimgeenidega, kuid ei märka, et need teated on sarnased hämmastavate juttudega varasematest aegadest ja vanimatest kirjalikest allikatest.“ „Lendobjekte taevastest maadest kirjeldatakse kõige sagedasemini usulises kirjanduses koos nende valdajate korralduse, olemuse ja filosoofiaga. Tõesti, mitmed autorid on 52
alati märkinud, et iga religiooni põhitekstid viitavad inimühiskonna kontaktidele taevaste olendite „ülemrassiga“. Seda terminoloogiat on eriti kasutatud Piiblis, kus on öeldud: „Nad tulevad kaugelt maalt, taeva lõpust, isegi Issand, ja Tema raevu sõjariistad, et hävitada kogu maa. Külalised suudavad lennata läbi õhu, kasutades helendavaid sõidukeid, mida mõnikord nimetatakse „taevasteks kaarikuteks“.“ (Teine reaalsus, lk. 25) “Ühe 1974. a. mais avaldatud “USA parima ekstrasensi” Jeanne Dixonilt võetud intervjuu järgi juhivad UFOsid naispiloodid ja need tulevad Jupiteri-taguselt veel avastamata planeedilt: “UFOrahvas on meist huvitatud, aga on senini vältinud meiega kontakti, kuna me pole vaimselt veel valmis.““ (Teine reaalsus, lk. 273) “…juhivad UFO-sid naispiloodid.” Ei oska öelda, et kas kõik UFO-d on naispilootide käsutuses, kuid antud väide läheb mõnede teiste juhtumitega kooskõlla küll. See tähendab, et vähemalt mõndasid UFO-sid juhivad tõepoolest naispiloodid või naiskaptenid. Näiteks juhtumis “Lapsed lendavas taldrikus” ( UFO-päevikud, lk. 289-292 ) rääkis tunnistaja, kuidas üks võõras naine ta UFO-pardale viis: “Tundsin kogu aeg, et naisel oli tähtis seisund, et ta oli õhulaeva kapten.” Muidugi võib vaielda, et kas “kapten” ja “piloot” tähendavad ikka ühte ja seda sama. “…ja need tulevad Jupiteri-taguselt veel avastamata planeedilt…” See huvitav väide langeb poolenisti kokku ühe järgmise juhtumiga (Caracase lähedal 1965. aasta 7. augustil Venezuelas), milles maaväline olend teatab inimesele, et planeet Saturn olevat nende poolt asustatud: “Tulime Orionilt. Oleme sellel planeedil rahu asjus. Uurime inimese psüühikat, et seda kasutada. Meie ümber on seitse asustatud planeeti: Maa, Saturn ja kaks satelliiti Epsilon ja Kristofix, Kelpis, Orion ja väikeplaneet Suures Vankris.” Tähelepanuväärne on asjaolu, et Jupiter ja Saturn on mõlemad Päikesesüsteemi hiidplaneedid ( peaaegu ühesuurused ) ja ka naabrid, mistõttu võis ennustaja neid lihtsalt omavahel segamini ajada. Kuid tuleb kindlasti märkida siiski seda, et Jupiteri-tagust veel avastamata planeeti pole siiski olemas. Ütleme nii, et ennustaja väide on pigem poolenisti kokkulangev teiste ufojuhtumitest saadud informatsiooniga. Kuna Saturn on gaasiline hiidplaneet, millel ei ole tahket pinda, siis seega on tulnukad seda asustanud ilmselt nii, et on loonud “hõljuk-linnad” Saturni gaasilise pinna lähedusse. Seda vaadet toetab näiteks asjaolu, et Epsilon ja Kristofix on sateliidid, mitte planeedid nagu Maa või Saturn. “UFO-rahvas on meist huvitatud aga on senini vältinud meiega kontakti, kuna me pole vaimselt veel valmis.” See väide on üks üldiselt mõistetavamaid ja aktsepteeritavamaid asjaolusid ja näitab selgelt, et maavälised intellektid ei soovi inimkonnaga vahetut ja avalikku kontakti, kuid seevastu astuvad nad inimestega kontakti individuaalselt ja nii, et ei jäta endast mingeid empiirilisi tõendeid. Väidet “kuna me pole vaimselt veel valmis” võib väga hästi mõista järgmise ufo-juhtumist ( 1952. aasta 23. juulil Ameerika Ühendriikides Los Angelese lähedal Orfeo Angelucci juhtum, UFO-päevikud lk. 21-25 ) saadud informatsioonist, mida maaväline olend on Angeluccile teatanud: “…Paljud sealpoolsed teated rõhutavad, et suurim barjäär Maa inimese sisenemisel maailmaruumi on psühholoogiline – tema kontrollimatu hirm, avastades kui iseäralik on maailmaruum, ja hullumeelsuse hädaoht.” See on ilmselge, et ufodega avalikult kontakti astuv inimkond peab olema selleks psühholoogiliselt ja sotsioloogiliselt valmis. Näiteks 19. sajandi ühiskonnas ei ole võimalik nõuda samasooliste abielu, sest tolle aegne ühiskonna arengutase seda lihtsalt ei võimalda. Kuulus Hiina filosoof Confucius oli ka väga usin ennustaja ja seetõttu leiti 20 sajandi lõpul hulganisti tema ebatavalisi ennustusi, mida Hiina võimumehed on 2500 aastat saladuses hoidnud. „See ajalooline dokument vestab meile nii mõndagi inimkonna tulevikust,“ räägib konfutsianismi spetsialist Li Yang. „Nüüd oleme saanud kätte ka tema ennustamisraamatu seni puudunud peatüki.“ „Ettekuulutustega pärgament peideti omal ajal laekasse, mille võti oldi olevat kaotsi läinud Hani 53
Kogumikku on koondatud 24. aprillil 2015 Tallinnas KUMU auditooriumis toimunud konverentsi „Kui kõver on banaan? Foorum regulatsioonidest, bürokraatiast, piirangutest“ ettekanded. Selle sündmusega tähistati Pro Patria Instituudi 20. tegutsemisaastat.
Ettevõtmist toetasid Konrad Adenaueri Fond, Wilfried Martensi Euroopa Uuringute Keskus ja Euroopa Parlamendi saadiku Tunne Kelami büroo.
Materjalid toimetas kommunikatsioonibüroo Cloud Media,
tõlked ja korrektuur Antenna Translations.
Tunne Kelami sõnul ei ole bürokraatia ja üle reguleerimine nähtused, mis toimuvad
ainult kuskil kaugel Brüsselis või on seotud euroraha taotlemisega. Kui me vaatame kodumaist asjaajamist, ükskõik kas mõnes riigiametis või vallamajas, siis selliseid näiteid leiab igalt poolt.
Juunikuist ajakirjanumbrit võiks kirjeldada sõnaga vabadus. Meil on vaba
ajakirjandus, vabadus otsustada oma valikute üle, isegi kaanestaari Elina Borni
uus suvine hittsingel räägib vabadusest. Et on juuni ning suvi alles ees, sobib
vabadus sellesse konteksti sama hästi nagu karulauk pesto sisse.
Ja suvel võiks rüperaali ja nutimobiili hoopiski aeg-ajalt riiuli äärele asetada,
et vaim saaks virtuaalmaailmast puhata. Ajakirjanikuna tean isegi, kui rõhuv
on marineerida end info ja arvamuste ülekülluses, mis päev-päevalt aina enam
kaalu kogub. Ajakiri võiks siinkohal olla suurepärane kaaslane, et jalad tugevalt
maa peale asetada ning lihtsalt hetke nautida. Ja nagu Jocke Salokorpi
siin ajakirjaveergudel sõnab, sobib suvi suurepäraselt selleks, et võtta rohkem
aega oma lähedastega koos olemiseks. „Pere on kõige olulisem – kui pere on
koos, on kõik hästi.“
Internet on muutumas eelistatud suhtluskanaliks. Aina rohkem inimesi lävib internetis sotsiaalselt ja otsib abi ning informatsiooni. Juba 2002. aastal Norras läbiviidud uurimusest järeldus, et veebipõhine nõustamine oli uuritavate seas eelistatud abi saamise võimalus (Kummervold jt 2002). Võrreldes traditsioonilise näost-näkku nõustamisega tajusid uuritavad veebipõhist nõustamist turvalisemana, sest võisid vajadusel jääda anonüümseks. See lihtsustas oma probleemide jagamist võõra inimesega.