Lääne maavalitsus soovib, et kooskõlastusringile läinud üle-riigilises planeeringus Eesti 2030+ oleks Riisipere–Haapsalu–Rohuküla raudteeliini taastamine selgelt kirjas.
Planeeringus on Haapsalu raudtee küll sees, aga umbmäärasemas sõnastuses: võimalus tuleb jätta Tallinna–Haapsalu (–Rohuküla) liini taastamiseks, sellega seoses vältida oleva raudteetammi hävitamist, raudteemaa kruntimist või püsivat kasutamist otstarbeks, mis takistaks selle hilisemat kasutamist raudteeliikluse tarbeks.
“Meie tegime ettepaneku, et sõnastus oleks kategoorilisem,” selgitas maavalitsuse arengu- ja planeeringuosakonna juhataja Merle Mäesalu.
Maavalitsus tegi ettepaneku, et raudtee taastamine oleks ka planeeringu tegevuskavas sees.
Uus planeering toetab läänlaste püüdlusi
Peaaegu kaks aastat tehtud planeeringu Eesti 2030+ eelnõu ja tegevuskava on saadetud kooskõlastamiseks ministeeriumidele, maavalitsustele ja Maaomavalitsuste Liidule.
Planeering seab ruumilised alused regionaalarengu, asustuse, transpordiühenduste ja üleriigiliste taristute arengu suunamiseks.
“Selle dokumendi suur väärtus on, et peamine arengueesmärk on tagada elamisvõimalused Eesti igas paigas,” ütles Mäesalu. Planeering räägib hajalinnastunud ruumist, mis tähendab, et linnad, eeslinnad ja külad on seotud kompaktseks tervikuks. See aga eeldab igatepidi head ühendust. Läänemaa seisukohast on tähtis, et planeering võrdsustab ja peab väärtuslikuks mitmesuguseid elamisviise, ütles Mäesalu. Võrdselt hea peab olema elada nii linnas kui ka maal. Sellest tulenevalt pannakse suurt rõhku transporditaristule, eesmärk on luua head ja mugavad liikumisvõimalused toimepiirkondade vahel. “Läänlaste vajadus on kiiresti ja mugavalt liikuda eelkõige Tallinna suunal,” ütles Mäesalu. “Sestap taotlemegi raudtee taastamist.”
Raudtee taastamine Rohukülani annab kiire mugava liikumisvõimaluse ka hiidlastele ja nende külalistele.
Aegruumilise vahemaa poolest on Lääne-Eesti Tallinna ja Euroopaga palju halvemini ühendatud kui piirkonnad, kus on raudteeühendus. Aegruumi arvestuses tähendab üks minut rongis kaht minutit sõitu bussis. Erinevus tekib sõiduaja kvaliteedist: kiirus, turvalisus, võimalus rongis töötada jne.
Neljast arenguteest jäi peale parim
Planeeringu koostamisel oli käigus neli versiooni. Üks neist võttis aluseks, et Eesti areneb Suur-Tallinna poole. Teine versioon arvestas kahe suurema tõmbekeskuse – Tallinna ja Tartuga. Kolmas lähtus neljast suuremast keskusest: Tallinn, Tartu, Pärnu ja Jõhvi.
“Mul on hea meel, et peale jäi neljas versioon, mille kohaselt peab kogu Eestis olema hea elada,” ütles Mäesalu.
Raudteeta Läänemaa on Eestis vaeslapse osas
Riisipere–Haapsalu–Rohuküla raudteelõigu taastamist toetas ka Läänemaa omavalitsuste päev, kuhu kuulub kolm esindajat igast omavalitsusest.
Raudtee taastamisest omavalitsuste päeval kõnelnud riigikogu liikme Neeme Suure sõnul on läänlaste suurim konkurent Lelle–Pärnu raudteelõik. Selle saatus oleneb omakorda Rail Baltica saatusest.
“Kui Rail Balticat enne 2020. aastat ei ehitata, siis mida selle asemel ehitatakse?” jättis Suur õhku küsimuse.
Suur toonitas, et Eestis ei sõida mitte ükski ühissõiduk riigi dotatsioonita. Läänlased on aga ühistranspordi subsiidiumide poolest ühe inimese kohta viimaste seas Eestis.
Suure sõnul on rahalise tasuvuse kõrval niisama tähtis sotsiaalmajanduslik tasuvus.
“Mäo ristmiku ehitamine maksis oluliselt rohkem, kui oleks vaja raha Haapsalu raudtee taastamiseks,” võrdles Suur. See ristmik ehitati ennekõike sotsiaalmajanduslikku kasu – praegusel juhul turvalisust – silmas pidades.
Haapsalu raudtee taastamise sotsiaalmajanduslik kasu on vähem reostust, ummikuid ja liiklusõnnetusi, väljaränne pidurdub, Lääne-Eesti SKT kasvab, riigi väliskaubanduse bilanss paraneb, sest elektriraudtee ei kasuta importkütust jne.
“Haapsalu–Riisipere raudtee taastamine ei ole näitajailt halvem, kui oli Türi–Viljandi lõigu remont,” ütles Suur. “Ometi kulutati Türi–Viljandi lõigule suurema kärata 350 miljonit krooni.”
Vt planeeringu Eesti 2030+ kohta lähemalt aadressil eesti2030.wordpress.com.