Enamik ooperisõpru tunnistab filmi „O Mio Babbino Caro” üheks populaarsemaks sopran aariaid. Kirjutanud itaalia helilooja Giacomo Puccini , aaria ilmub 1918. aasta filmis 'Gianni Schicchi'. See ühevaatuseline ooper, Puccini ainus komöödia, on inspireeritud Dante eepilisest luuletusest „Jumalik komöödia“ ning see räägib 13. sajandil elanud mehest Gianni Schicchist. Firenze, Itaalia .
Puccini ooperis on Schicchi saadetud põrgusse selle eest, et ta esines surnud aadlikuna, et varastada tema varandust. 'O Mio Babbino Caro' lauldakse etenduse alguses, pärast seda, kui rikka Buoso Donati sugulased kogunevad tema voodi ümber, et tema lahkumist leinata. Tegelikult on nad vaid selleks, et välja selgitada, kellele ta on oma suure varanduse jätnud.
Levib kuulujutt, et selle asemel, et jätta oma kogutud rikkused perekonna hooleks, annab Donati kogu oma varanduse kirikule. Pere satub paanikasse ja hakkab meeletult Donati tahet otsima. Rinuccio, kelle ema on Buoso Donati nõbu, leiab testamendi üles, kuid keeldub selle sisu oma sugulastega jagamast.
Olles veendunud, et talle on jäetud suur summa raha, palub Rinuccio tädil lubada tal abielluda oma elu armastuse ja Gianni Schicchi tütre Laurettega. Tema tädi ütleb talle, et seni, kuni ta on päranduse saanud, lubab ta tal Laurettaga abielluda. Rinuccio saadab rõõmsalt sõnumi, kutsudes Lauretta ja Gianni Schicchi Donati majja tulema. Siis hakkab Rinuccio testamenti lugema.
Ta on üllatunud, kui saab teada, et temast ei saa rikast meest. Selle asemel saab Rinuccio teada, et kogu Donati varandus pärandatakse kloostrile. Ta on häiritud, sest see tähendab, et tal ei lubata Laurettaga abielluda, nagu tädi lubas. Lauretta ja Gianni Schicchi saabudes palub Rinuccio Giannil aidata tal Donati varandus tagasi saada, et ta saaks oma armastatuga abielluda.
Rinuccio pere irvitab selle idee üle ja hakkab Gianni Schicchiga vaidlema. Schicchi otsustab, et neid ei tasu aidata, kuid Lauretta palub isal uuesti läbi mõelda, lauldes „O Mio Babbino Caro”. Laulusõnades kuulutab ta, et kui ta ei saa Rinuccioga koos olla, heidab ta end pigem Arno jõkke ja upub.
Oh mu kallis isa,
Mulle meeldib, see on ilus,
Ma tahan Porta Rossasse minna
sõrmuse ostmiseks!
Jah, jah, ma tahan minna!
Ja kui sa teda armastad,
Läheksin Ponte Vecchiosse
aga visata end Arno sisse!
Ma piinlen ja piinlen,
Vihkan! Ma tahaksin surra!
Isa, halasta, halasta!
Isa, halasta, halasta!
Oh mu kallis isa,
Ta meeldib mulle, ta on väga nägus.
Ma tahan minna Porta Rossasse
sõrmust osta!
Jah, jah, ma tahan sinna minna!
Ja kui mu armastus oleks asjata,
Läheksin Ponte Vecchiosse
ja viskan end Arno sisse!
Ma piinlen ja piinlen,
Oh jumal! Ma tahaksin surra!
Isa, halasta, halasta!
Isa, halasta, halasta!
Laulu lõpetuseks soovib Schicchi varjata Donati surnukeha, kehastuda surnud meheks ja kirjutada testament ümber nii, et rikkused antakse kiriku asemel Rinucciole. Schicchi tõmbab skeemi maha surnud mehe lähedaste protestidest hoolimata. Nüüd jõukas mees, Rinuccio võib vabalt abielluda oma armastatud Laurettaga.
Kahe armastaja vaatepilt koos liigutab Schicchit nii, et ta pöördub publiku poole, et nendega otse pöörduda. Ta võidakse oma tegude pärast põrgusse mõista, ta laulab, kuid karistus on seda väärt, et rahuldada kahe väljavalitu kokku viimist. Nagu ooper lõpetab, palub Schicchi andestust, paludes kohalviibivatel tunnistada „kergendavaid asjaolusid”.
'O Mio Babbino Caro' on ooperiajaloo üks populaarsemaid sopraniaariaid ja selle meloodia jääb tõenäoliselt pähe. Internetis on saadaval sadu, kui mitte tuhandeid videoid ja salvestusi filmist „O Mio Babbino Caro”, sealhulgas Sarah Brightmani, Anna Netrebko ja Kathleen Battle'i esitusi.
Üks kuulsamaid aaria esitusi on Dame Joan Hammond, kelle salvestus oli bestseller. Montserrat Caballé salvestas oma väga emotsionaalse versiooni, nagu ka Maria Callas.