Aleksandr Rozenbaum kinnitas, et Venemaal on oma saatus ja tee. "Venemaa ei hakka kunagi käima läänega ühte jalga. Ja mitte sellepärast, et see on paha, vaid sellepärast, et rahval on teine geneetika.
Samal teemal
Ajakirjanik Vladimir Polupanov uuris Rozenbaumilt: "Kas peaksime paluma mingite sündmuste pärast vabandust? Näiteks Baltikumi okupeerimise eest?"
Rahvakunstnik vastas: "Kahtlemata. Loomulikult, me oleme Eesti, Läti ja Leedu okupandid. Aeg oli selline. Ja nii kujunes. Inimese tugevus seisneb oskuses vabandust paluda. Selles pole midagi hirmsat.
Riigimehed tegid eelmisel sajandil kurja. Seega peaksime sulgema selle küsimuse riiklikul tasandil, paluma vabandust ja alustama nende piiride juures kõike nullist."
Väärib tähelepanu, et Aleksandr Rozenbaum on kuulunud võimupartei Ühtne Venemaa esindajana ka riigiduumasse. Täpsemalt istus ta seal aastatel 2003–2005. Sel ajal oli Venemaa president Vladimir Putin, nagu praegugi.
Seoses Rozenbaumi värske mõtteavaldusega on paslik meenutada, mida Putin vastas 10. mail 2005 Moskvas toimunud Venemaa ja Euroopa Liidu tippkohtumise järel korraldatud pressikonverentsil ETV ajakirjaniku Astrid Kandle küsimusele: "Miks on teil nii raske paluda okupatsiooni pärast vabandust? Kui te seda teeksite, võiksime elada üheskoos rahus edasi."
Putin vastas: "Te räägite nii hästi vene keelt, et oskate ilmselt lugeda vähemalt sama hästi. Võtke palun Rahvasaadikute Kongressi määrus 1989. aastast, kus on must valgel kirjas, et kongress mõistab hukka Molotovi-Ribbentropi pakti ja peab seda juriidiliselt kehtetuks.
Mida teie arvates on vaja veel öelda? Meie arvates on selle küsimusega lõpetatud. Kõik. Ei hakka enam selle juurde tagasi pöörduma. Ütlesime korra ja aitab.
Nüüd okupatsioonist. Minu teada sõlmisid Saksamaa ja Venemaa 1918. aastal Bresti rahu tulemusena kokkuleppe. Venemaa andis osa oma aladest Saksamaa kontrolli alla. Sealt algaski praegune Eesti omariiklus.
Aga 1939. aastal sõlmisid Venemaa ja Saksamaa uue kokkulepe ja Saksamaa andis need alad Venemaale tagasi.
1939. aastal sai neist Nõukogude Liidu osa. Oli see hea või halb, sellest pole praegu mõtet rääkida. See on ajalugu. Minu meelest oli see kokkulepe, kus väikeriike ja -rahvaid kasutati peenrahana. Kahjuks oli selline tolle aja tegelikkus.
Nagu oli reaalsus ka Euroopa riikide koloniaalajalugu ja orjatööjõu kasutamine USAs. Ärme lase nüüd surnutel iga päev käest haarata ja edasiminekut segada.
Kui 1939. aastal läksid Balti riigid Nõukogude Liidu koosseisu, siis 1941 ei saanud viimane neid okupeerida, sest nad olid tema osa. Ma võib-olla ei õppinud ülikoolis väga hästi, sest jõin palju õlut, kuid mäletan sellest veel midagi. Midagi jäi ikka meelde. Meil olid head õppejõud."
Lavrov nõuab tänulikkust
Putini tollest vastusest on möödunud juba üle 11 aasta ja Venemaa ametlikes seisukohtades pole midagi muutunud. Või kui on, siis vaid veelgi jäigemaks.
Lavrov leidis, et nendel kolmel väikesel riigil lasti NSV Liidu kadumisel rahus minna, kuid sellele ei vastatud tänulikkusega. Veelgi enam, seal hakati koguni rääkima, et NSV Liit oli neid vägistanud, ära kasutanud ja ekspluateerinud.
"Haiged inimesed esitavad siiani mingeid arveid – 185 miljardi euro eest, teadmata mille eest," pahandas Sergei Lavrov.
"Selle eest, et me lõime seal tööstuse, moderniseerisime majanduse ja investeerisime inimese kohta rohkem kui Vene NFSV?" vastas Venemaa välisminister retooriliselt.
185 miljardist eurost rääkis nädal enne Lavrovi intervjuud Ruta Pazdere, kes juhtis nõukogude okupatsiooni ajal Lätile tekitatud kahjude kokkuarvamiseks moodustatud komisjoni.
Seejuures on 185 miljardit eurot majandusele tekitatud kahju. Kui aga lisada sellelle keskkonnale ja demograafiale tekitatud kahjud, siis saab rääkida koguni 300 miljardist eurost.