„To Believe“ algab viirastusliku akordiarpedžoga kitarril, mida meelitab enda juurde keelpillide lühiealine sireenilik kaja. Kaeblik Moses Sumney mõtiskleb, mitte vähema kui elu olemuslikkuse ja inimloomuse ehituse aluste üle, ning juhatab kuulaja loo haripunktis leitavate määramatute kõrgusteni. See on ood, mitte usule, vaid tundele usust.
Pealpool pilvi paistab alati päike
Milles aga üritab meid veenda aina suureneva muusikalise massi sisse sulanduv lüürika? Selle viimaseid hingusi terava kõrvaga tabanu võib endale ette kujutada proklamatsiooni. Kuulutust, et usul ei ole seda eitavat või jaatavat kahepalgelist iseloomu, vaid see on pigem ühele suunale juhinduv gradient. Uskuda või mitte uskuda? See on küsimus!