Jep, üsna pikka aega koos käinud, maailma avastanud, üksteist toetanud ning ühiseid hetki, rõõme ja muresid jaganud. Oleme 6 aastat elanud küll üks Tallinnas ja teine Põlvas ning vastupidi käies koolis ja tööl ning omandanud mõlemad magistrikraadid. Koos reisinud viies sihtkohas – New York, Berliin, Rooma, Viin ja Barcelona. Ühiselt koos elanud 4 aastat, nendest kaks ja pool korteris ning nüüd poolteist aastat juba oma majas. Oleme peaaegu 4 aastat olnud lapsevanemateks kahele vahvale poisile – Valterile ja Teodorile. Kihlatud juba aasta aega ning planeerime (jätkuvalt) oma pulmipidu, et kord ametlikult koos olla saaks.
Igatahes 10. juuli oli meie päev. Organiseerisin lapsed nana ja õe juurde hoiule ning meie saime ühe toreda päeva Tartus veeta. Mängisime natuke turiste ja külastasime kahte muuseumit, botaanikaaeda, kus tegime ka fotosessiooni ning õhtu lõpetasime restoranis head ja paremat süües.
Muuseumide valikusse jäi KGB kongide muuseum ning Laulupeomuuseum. Praegusel ajal on muuseumide külastatavus ikka üsna kokku kuivanud. KGB muuseumis vuhises peale meie veel ainult üks soomlasest paar läbi ning Laulupeomuusemis olime ainsad külastajad, kusjuures meie tuleku ajal alles pandi tuled ja informatiivsed tahvlid tööle, ilmselt siis polnud enne meid veel keegi seal käinud.
KGB muuseumis ma küll soovitan ära käia, esiteks on seal arvestades praegust kuumalainet ikka mõnusalt jahe ja teiseks on seal väga lahe väljapanek ning kogu see vaib on natuke kõhedust tekitav ja tegelikult uskumatu mõeldagi, et midagi nii kohutavat on seal juhtunud. Päris autentne see kahjuks enam polnud, sest mingid trepid on juurde tehtud ja sellega seoses nt kartserid on lammutatud ja teise kohta tõstetud jne, millest me alguses päris hästi aru ei saanud, sest maketi peal olid hoopis teised joonised, aga muuseumitöötaja teadis rohkem rääkida ning saime mõnedele küsitavustele vastused.
Enne Laulupeomuuseumisse minekut käisime ka vanas heas McDonaldsis burgerit söömas ja siis suundusimegi uuele kultuursele retkele. Eks me R. tegelikult teame laulupeost nii mõndagi ja võibolla rohkemgi veel, kuid huvi pärast tahtsin selle ka ära külastada. Esimene korrus oli siis Laulupeole pühendatud, teisel korrusel oli suures saalis Gaudeamuse laulupeo ajutine tutvustus ning kolmandal korrusel oli teatriajaloost juttu. Laulupeo väljapanekut uurisime kõige kauem ja see oli üpriski nutikas ja kergesti haaratav. Palju lugemist, palju pilte ning nägime mõningaid ajaloolisi esemeidki. Saime virtuaalreaalselt osaleda ka viimasel laulupeol. Jalutasime kiirelt ka muuseumipargist läbi, kuid midagi seal vaadata küll ei olnud, muidu potensiaali oleks väga hubaseks pargiks muutuda küll, kui sellele leitakse aednik, kes seda hooldaks.
Siis oligi aeg suunduda botaanikaaeda. Pool tunnikest oli meil võimalik käia kasvuhoonetaimi vaatamas ja kella 17 paiku läksimegi hoovialale pildistama. Oleme erinevatel reisidel külastanud mitmeid botaanikaaedu ja kahjuks eriti head muljet Tartu oma ei jätnud. Taimed olid lubjasest veest hallikad ning kuidagi nigelavõitu tundusid taimed, õisi ka eriti ei kohanud. Äratundmisrõõmu samas oli, sest mul endalgi kasvab kodus nii mõnigi taim, mida seal nägin. Õueala oli aga metsikult rikkalik ja äge, vaid mõningad istumiskohad võiksid olla ilusamini lahendatud.
Need pildid muidugi, mis me Silver Hinnol teha lasime, tulid ikka super ilusad. See pildistamise mõte tuli mul täitsa ekspromt ja tglt isegi ei lootnud, et kellelgi nii ruttu oleks võimalik reageerida ja minu mõttega kaasa minna, kuid õnneks esimene fotograaf, kes mõtesse tuli, oli vaba ja nii me oma päeva jäädvustatud saimegi.
Kella kuueks olin ma laua kinni pannud restorani Hõlm. Ma vist polnudki varem nii peenes kohas söömas käinud. Toidud olid imehead, teenindus meeldiv ja kokad ka üllatasid kolm korda maitsvate ampsudega. Mina annan 10 punkti.
Koju jõudes otsisime lapsed ära, panime tuttu ning õhtul vaatasime koos “Rohelist raamatut”, mis on tehtud tõestisündinud lool ühest mustanahalisest pianistist ajal, mil neil ei olnud Ameerikas erilisi õigusi ning tema autojuhist, kellest said hiljem suured sõbrad.