Enda täis olemine omab eeliseid, kuid kui teie Instagrami voog pole midagi muud kui särkideta selfisid, olete arvatavasti selle liiga kaugele viinud. Kui teil (või kellelgi tuttaval) on rohkem solipsistlikke omadusi kui empaatilistel, on ikka lootust. Siit saate teada, kuidas saada iseendast üle, et saaksite luua suhteid, millel on tegelikult tähtsus.
Kas see kõlab nagu sina?
Usalduse ja enese imendumise vahel on õhuke piir. Liiga kaugele jõudes see ego paisub ja isekus lõppeb suhete hävitamisega teiste inimeste ja endaga. Nartsissist alistub kiiresti ideele "see kõik on minust". Kas te imete kriitika vastu? Kas vastutate iga vestluse eest? Kas süüdistad teisi, arvestamata sellega, mida oled valesti teinud? Siis on teil tõenäoliselt mõned nartsissistlikud tunnused.
Kui kõik on teie kohta, on peaaegu võimatu võtta kriitikat, pidada sisukaid vestlusi või harjutada mingit enesereflektsiooni. Lühidalt öeldes on lihtne saada nartsissistlikuks tagumikuks, isegi mõistmata seda.
Siin on kindlasti ekstreemsus, mis kaasneb heauskse vaimse haigusega, nartsissistliku isiksusehäirega, mis nõuab palju rohkem abi kui ajaveebi postitus suudab pakkuda. Neile meist, kellel on vaid mõned neist iseenese imenduvatest joontest, on lootust. Nagu tavaliselt seda tüüpi asjade puhul, on asi nende tunnuste iseendas ära tundmises - mis on raske - ja seejärel nende kontrollimises. Kui te pole kindel, kas teil on nartsissistlikke jooni või mitte, aitab see Psych Centrali teemaline viktoriin seda välja mõelda (milleks see väärt on, viskasin 19, mis asub kuulsuste ja täieõiguslike nartsissistide vahel, ilmselt ).
Sina süüdistad alati teisi inimesi ja mitte kunagi iseennast
Kui teie peamine mure on teie ise, ei võta te kriitikat eriti hästi. Saate kergesti solvuda nii töökohal kui ka suhetes. Võtate iga kriitikat isiklikult ja proovite selle eemale peletada, mõeldes, et te ei saa midagi valesti teha (aga kuidagi teevad kõik teised). Süüdistate enda asemel teisi inimesi, mis teeb kriitika võtmise veelgi raskemaks. See põhjustab igasuguseid ilmseid probleeme, kuid 99u jaotab ühe probleemi, mille peale te võib-olla ei mõtle:
Lühidalt, kui te ei saa kriitikat võtta, on teil valus töötada. Kui teil on raske tunnistada, kui olete eksinud, ei taha keegi teiega koostööd teha ega teile väljakutseid esitada. Kui teile ei esitata väljakutseid, ei kavatse te paremaks minna ega midagi uut toota. See on tsükkel, mis põhjustab isikliku kasvu kiire seiskumise. Oleme varem palju rääkinud kriitika võtmisest, kuid kui olete ise seotud, kipubite seda tagasisidet ignoreerima ja ründama inimest, kes teid kritiseerib. Kõigil on tõesti raske kriitikat lugeda, kuid pärast seda, kui olete seda esimest korda kuulnud, tehke teine pass ja proovige välja tõmmata asjad, mida saaksite paremaks muuta. Eraldage midagi, mida võtate isiklikult, ja võite olla üllatunud, kui palju te tegelikult nõus olete.
Räägid endast rohkem kui küsid
Me kõik teame, et küsimuste esitamine on üks parimaid viise väikeste juttude läbimiseks, kuid nartsissist pigem räägiks oma saavutustest. Kui olete kunagi olnud vestluses kellegagi, kes räägib ainult iseendast, teate täpselt, kui ebameeldiv see on. Niisiis, sundige end vestluste ajal küsima rohkem küsimusi. Pole tähtis, millest nad räägivad, vaid tõmmake keskendumine iseendale. Samuti on oluline, et esitate need küsimused. Manlinness Art kirjeldab erinevusi selle vahel, mida nad kutsuvad nihke-vastuseks ja toetus-vastuseks:
Toetus-vastuses hoiate tähelepanu neile. Vahetuses-vastuses viite selle teile tagasi. See on peen asi, mida te võib-olla ise ei märka, aga teete sellel silma peal ja sõnastate oma küsimused vastavalt. See on piisavalt lihtne peatuda. Samamoodi pöörake tähelepanu oma taustatunnistustele - nendele jah, enestele ja kindlatele - ja veenduge, et viiksite nad vestlusesse just õigete pausidega. Kui ei, siis tuleb see ära, nagu te tegelikult ei kuula, mis raskendab vestluse jätkamist.
Sealt edasi tuleb juttu kuulata ja mitte domineerida. Pea seda väljakutseks. Kui suudate vestluses veeta viis minutit, rääkimata endast, oma kogemustest või seostades mõnda muud juhuslikku näpunäidet enda kohta, võidate. See ei tähenda, et te ei peaks endast rääkima, vaid loodetavasti suudate end nii uhkustavalt karastada, et te ei tüütaks kõiki enda ümber.
Teil puudub empaatia
Kui olete nartsissistlik, puudub teil empaatia. Mõtlete ainult sellele, mida vajate, kuidas saada seda, mida soovite, ja kuidas teie asjad teid tunnevad. Ilma selle teiste mõistmise võimeta hakkate enamikes sotsiaalsetes suhetes vaeva nägema. Nagu me selle postituse alguses märkisime, pole iseendast üle saamiseks palju võlukuulikesi. Pole vaja tööd ja võimalused on ükskõik, kui kõvasti proovite, mõtlete alati kõigepealt iseendale. Psychology Today soovitab teil keelduda nende kõrgemate omaduste väljaarendamisest:
Esimene reaktsioon võib olla staatiline omadus, kuid reageerimist saate muuta. Nagu oleme juba varem märkinud, on empaatiast midagi õppida. See kõik seisneb maailma suuremale tähelepanu pööramisele, muude vaatepunktide arvestamisele ja selle vaikimisi enesekeskse reaktsiooni lämmatamisele. Aja jooksul see esialgne reaktsioon vaigistub ja seda on lihtsam ignoreerida. Üle signaali v. Müra, räägib Jason Fried, et tal kulub viis minutit, enne kui idee reageerib, enne kui reageerib. See pidurdab põlve tõmblevat nartsissistlikku reaktsiooni ja annab teile natuke rohkem aega uue idee istumiseks. Võtke aega, et selle üle tõeliselt mõelda ja proovida näha, kust teine inimene tuleb. See võtab küll tööd, kuid mida rohkem näete maailma teistest vaatenurkadest, seda madalamale teie enda pjedestaal jõuab.