

|Kõrgepinge õhuliinid 35 ja 110 kV tuleb asendada Tartus maakaablitega.|


|Elektrit hakati Tartus esmakordselt kasutama 1892 aastal. Aastate jooksul on elektrimajandus Tartus arenenud ja pärast Tartu alajaama valmimist alustati 1963. aastal energiliselt linna toitekindluse tagamiseks 35 ja 110 kV kõrgepinge õhuliinide ehitamist.|
Kõrgepingeliine püüti ehitada siis kiirelt ja odavalt, peaasi et liin ehitatud saab. Nüüd on tagajärjed käes. Kõrgepinge õhuliini juhtmed kulgevad nüüd Eesti Vabariigi teise suurusega linna südames sika–saka pärnapuude kohal nagu leinalindid. Tehtud vea parandamine läheb nüüd kalliks maksma, kuna kõrgepinge õhuliinide projekteerimisel ja ehitamisel ei pööratud tähelepanu ei linnaruumi esteetilisele väljanägemisele ega arengule. Samuti ei arvestatud läbi elamurajoonide kulgeva kõrgepingeliini elektromagnetvälja kahjuliku mõjuga elanike tervisele. Esmatähtis oli siis, et liinid ruttu rajatud said. Nüüd ei taha liinide valdajad kuuldagi läbi linna ja ümber linna kulgevaid kõrgepinge õhuliinide asendamist maakaablitega. Siinjuures on väga piinlik välisturistidele ja samuti Tartu elanikele selgitada, miks heade mõtete linnas Tartus on südalinnas Emajõe ääres asuva Dorpat Hotelli ja Tartu avaturu hoonete vahel see inetu kõrgepingeliin. Sageli turistid fotografeerivad liini, sest arvavad selle liini miljööväärtusega linna muinsuskaitse näidisobjektiks, mis on säilitatud arvatavasti näitamiseks järeltulevale põlvkonnale, kuidas ehitada ei tohi!
Tartu Majaomanike Ühing pöördus 1999.a. Tartu linna üldplaneeringu arutelul linnavalitsuse poole ettepanekuga asendada kõrgepinge õhuliinid maakaablitega, kuid sai eitava vastuse planeeringu elluviimiseks prognoositud rahalise katte ebapiisavuse tõttu.
Tänapäevaks on elektrimajandus arenenud sedavõrd, et on saadaval maakaablid, mis võimaldavad 35 ja 110 kV õhuliinid asendada. See risustaks vähem linnapilti ning vabastaks sadu hektareid kallist linnamaad ehitustegevuseks. Samuti väheneks elektromagnetvälja mõju linnas elanike tervisele. Elektromagnetlainete mõju ei ole inimesel meeltega tajutav ega kohe märgatav. Uuringutest on selgunud, et mõnedes riikides elamute ehitamist kõrgepingeliinide vahetusse lähedusse ei peeta soovitatavaks, mõnedes isegi keelatud. Kuni 110kV õhuliinide kaitsevöönd ulatub mõlemale poole liini telge 25 meetrit. Maakaablite puhul väheneks kaitsevöönd kordades kuna on üks meeter piki kaabelliini mõlemale poole äärmisest kaablist. Ohutuse tagamiseks on kaitsevööndi kasutamine kitsendatud.
Eelmisel nädalal informeeris Vikerraadio, et Tallinnas on võetud suund asendada kõik linnas olevad 110 kV kõrgepinge õhuliinid maakaablitega. Arvan, et Tartus, kus on üle 97000 elaniku, tuleks teha kõik, et kolhoosiaega meenutavad kõrgeliinid linna territooriumist kaoksid.


|Jüri Laurson|
EV volitatud elektriinsener
tel. 58103202
08.01.2016