Tervise Neljas Sammas
Hea tervise ja hea elamise aluseks on meie elus tervise neli sammast. Oleme valdavalt tuttavad tervisliku toitumisega, liikumisega ja mõneti ka puhkamisega (uni, ehk taastamine ja taastumine). Kuid mis on neljas sammas? See on närvisüsteemi (NS) reguleerimine ja juhtimine. Ning hingamistöö teeb täpselt seda.
Närvisüsteem mõjutab meie enesetunnet ja sooritust.
Meie närvisüsteem mängib meie tervises ja enesetundes võtmerolli. Me võime süüa tervislikku toitu, teha hullumeelselt trenni ja isegi magada igapäevaselt 8-9 tundi, kuid kui meie närvisüsteem on reguleerimata, ei tööta kõik täiel määral. Stressiseisundis ei tööta meie seedesüsteem korralikult ega omasta kõiki toitaineid, uni on katkendlik ja me ei tunne end järgmisel päeval täielikult puhanuna ning taastununa. Meie oskus analüütiliselt ja selgelt mõelda ning kohal olla samuti rikutakse. Ja kõik see iseenesest mõjutab meie energiataset läbi päeva. Lisaks võib ebaregulaarne närvisüsteem hoida meid pidevas stressiseisundis, ärevuses ja meie mõistus ajab meid hulluks kõigi lõputute mõtetega.
Põhimõtteliselt on meie autonoomse närvisüsteemi (ANS) seisund hea tervise ja õnne võti. See mõjutab meie seedesüsteemi tööd, seda, kui hea on meie sooritus tööl, kodus, kui ka jõusaalis ning kui hästi suudame une ajal taastuda. See mõjutab meie energiataset, seda, kuidas me end tunneme, kui lõdvestunud, õnnelikud ning voolavuses oleme. Ka mõjutab autonoomne närvisüsteem seda, kuidas suhestume iseendaga ja kuidas me reageerime teistele inimestele, nende käitumisele ja maailmale ning sündmustele meie ümber.
Meie närvisüsteem peaks olema dünaamiline.
Meie autonoomne närvisüsteem peaks suutma vajadusel hülpsalt lülituda parasümpaatiliselt (PNS – puhata ja seedida) sümpaatilisele (SNS – võitle või põgene) ja tagasi. Põhimõtteliselt peaks see olema dünaamiline ja paindlik.
Kui meie närvisüsteem on selle paindlikkuse ja dünaamilisuse kaotanud, muutub see kinniseks ja jäigaks ning ei pruugi reageerida stiimulitele (sees või väljas) õige täpsuse ja paindlikkusega, nagu peaks. See võib seejärel minna sümpaatilisse olekusse, kui ta peab olema parasümpaatilises seisundis, ja vastupidi. See tähendab, et me erutume, kui peaksime olema lõdvestunud, ja võime lõõgastuda siis, kui selle asemel peaksime olema erutatud ja valmis võitlema või jooksma.
Kui meie närvisüsteem jääb kergesti kinni või on kiiresti häiritud, võime seda kirjeldada ühe meile kõigile tuttava sõnaga – stress.
Stress – kaitseseisund.
Stress on seisund, kui meie keha ja selle närvisüsteem on sümpaatilises seisundis (võitle või põgene – viha või hirm). Autonoomne närvisüsteem stimuleerib meie näärmeid eritama stressihormoone, nagu adrenaliin ja kortisool. Kui need hormoonid erituvad lühikese aja jooksul, on see tervislik. Kuid probleem tekib siis, kui meie ANS takerdub või saadab pidevalt sõnumeid sümpaatilisest stressireaktsioonist. See tähendab, et pika aja jooksul toodetakse palju adrenaliini ja kortisooli. Ja see jällegi tekitab põletikke, kurnatust, väsimust, seedimise ja immuunsüsteemi häireid, analüüsi ja selge mõtlemise raskusi ning isegi raskusi teiste kaasinimestega suhtlemisel.
Kogu stress on emotsionaalne. See tähendab, et kui meie autonoomne närvisüsteem on kas sümpaatilises või parasümpaatilises seisundis, tõlgitakse see läbi endokriinsüsteemi ja hormoonide tunnetatud sensatsiooniks – emotsiooniks. Näiteks sümpaatiline seisund tekitab enamasti vihast juhitud emotsioone, mis toimivad kaitsena võitlusmehhanismi kaudu või hirmust juhitud emotsioonidena, mis toimivad kui – kaitsena põgenemismehhanismi kaudu. Parasümpaatiline seisund annab aga meile võimaluse kogeda kergust, lõdvestumist, kohalolu, rõõmu, naeru, hoolivust ja armastust.
Neid kahte närvisüsteemi seisundit ei saa kogeda samaaegselt. ANS töötab lülitina, kus aktiveeritakse üks (PNS) või teine (SNS) ja mitte kunagi ei aktiveeru mõlemad korraga.
Emotsioonid on mõeldud olema liikumises, mitte allasurutud.
Kui lubame endal tunda kõiki emotsioone, laseme olekul või tunnetel endast läbi voolata. Kui laseme emotsioonidel läbi voolata, kaovad need peagi. Kui me ei lase endal emotsioone tunda, jäävad need kinni ja surutakse alateadliku meele/süsteemi poolt meie kehas alla.
Tavaliselt, kui seisame silmitsi ükskõik millise intensiivse olukorraga, kus me tunneme, et ülevoolavate emotsioonidega ei ole võimalik või ohutu toime tulla, surutakse need meie kehasüsteemi, et nendega hiljem tegeleda – läbi tunnetuse ja vabastamise. Kuid enamasti ei jõua me seda kunagi tegelikult teha. Selle asemel kuhjame neid emotsioone igavesti, justkui kaoksid need võluväel kuhugi iseeneselikult ära.
Need mahasurumise harjumused (mehhanismid) saavad alguse ja arenevad meie varases lapsepõlves. Mõned neist on tuntud ka kui lapsepõlvetraumad.
Kõik need allasurutud emotsioonid salvestuvad meie närvisüsteemi, alateadvusesse. Emotsioonide keemiline esinemine jääb meie keha rakutasandile kinni, kuni need vabanevad.
Miks me aina tagasi langeme?
Igapäevaelus võime leida praktikaid, mis aitavad leevendada aja jooksul kogunenud stressi. Mõned meist tahavad läbida 10 järjestikust Iron Mani. Teised ei saa elada päevagi ilma jõusaali või jooksmiseta. Kuid niipea, kui me need head harjumused lõpetame, tunneme end halvasti või tunneme, et langeme tagasi depressiooni.
Niisiis, kõik need äärmuslikes kogustes toimingud on pelgalt laigud, mida me kasutame oma olemuse tegeliku oleku varjamiseks. Pinna all oleme pidevalt stressis, sest midagi meie närvisüsteemis ei lahene. See hoiab, kaitseb. See kulutab meie energiat ja õnne. Me ei suuda isegi 100 maratoniga oma närvisüsteemi seisu ületada. Me võime lühiajaliselt tunda end hästi hormonaalselt, kuid enamasti ei lahenda me midagi sügavat.
Stressi lahendamine.
Tõhus viis oma närvisüsteemi haldamiseks ja reguleerimiseks on lubada endal tunda ebamugavust – ebamugavaid aistinguid oma kehas, tunda emotsioone. Kui lubate emotsioonidel ja aistingutel täielikult avaneda, võimaldate neil vabaneda. Et tunda aistinguid ja emotsioone, peame esmalt suutma tunnetada oma keha. Peame oma kehaga kontaktis olema.
Võib juhtuda, et me ei suuda tunda või puudub kontakt oma kehaga. Me võime tunda end üldises mõttes või mõnes kehapiirkonnas tuimana. Põhjus on selles, et minevikus oma keha tunnetamine ja emotsioonide tundmine võis meile liiga palju olla. Seega sulgeme tundmused, et kaitsta end emotsioonide tekitatud intensiivsuse ja valu eest.
Kui nii on juhtunud, peame esmalt taaselustama ühenduse oma kehaga. Taastades ühenduse oma kehaga, saame hakata tunnetama selles olevaid aistinguid. Kui oleme loonud suutlikkuse tunda, hakkame arendama võimet tunda üha tugevamaid aistinguid. Me ehitame seda seni, kuni suudame täielikult tunda allasurutud emotsioone ja aistinguid.
Nüüd, olles võimeline sensatsioone teadlikult ja täielikult kogema, võib keha hakata neid töötlema ja lahendama selliselt, et emotsioonid saavad süsteemist vabaneda.
Seega on selleks kaks võimalust. Üks on oma jõuga oma võimekuse ja suutlikkuse suurendamine. Teine võimalus on kasutada Teadliku ühendatud hingamise teraapia otseteed.
Teadlik ühendatud hingamine
Teadlik ühendatud hingamine on spetsiaalselt loodud närvisüsteemi reguleerimiseks ja juhtimiseks. See kasutab ühendatud hingamist, et aktiveerida meie närvisüsteem ja muuta meie teadvuse seisundit. Hingamistöö võimaldab juurdepääsu alateadvusele, et sügavalt allasurutud emotsioonid, stress ja traumad vabaneda. See võimaldab autonoomsel närvisüsteemil taastada paindlikkus ja dünaamilisus.
Paindlikkuse ja dünaamilisuse taastamine kajastub meie igapäevaelus kui kergus, kohalolek, rõõm, voolavus, loovus, uute ideede voog, energia minna ja teha ning tegutseda jne. Tunneme end elavamana ja rohkem ühenduses sellega, kes me oleme ning inimestega meie ümber. .
Vabastav hingamine võib olla ka tõhus elukestev praktika, nagu treening, tervislikud toitumisharjumused ja hea igapäevane puhkus. Esiteks võimaldab see meil aja jooksul kogunenud stressi lahendada ja vabastada. Samuti juhtida meie igapäevast stressitaset, kui see võib liiga kõrgele tõusta.
Kokkuvõte
Nüüd teame, et närvisüsteemi juhtimine on sama oluline kui treenimine, tervislik toitumine ja hea uni. See mõjutab sõna otseses mõttes kõiki kolme, mis hõlmab ka meie füsioloogia toimimist.
Hoides meie närvisüsteemi toimimist dünaamilisena, muutub meie elu pidevaks voo-olekuks. Me kulutame vähem aega pidevale vastuseisule ja rohkem aega sellele, et kõik on korras ja asjad toimivad. Mis tähendab, et veedame suurema osa elust hea enesetundega.
Kui mõistame, mis on stress, kuidas meie emotsioonid toimivad ja miks me võime tagasi langeda depressiooniseisundisse, saame teadlikuks sellest, mis meiega toimub. See loob meile võimaluse märgata, mis sees toimub, et saaksime lubada endal oma keha tunnetada ning lasta aistingutel ja emotsioonidel voolata.
Selleks, et hoida oma igapäevaelu lainel – täis rõõmu, kohalolekut ja õnne ning olles rohkem hea enesetundega, on oluline oma närvisüsteemi juhtida. Saame kasutada selliseid tööriistu nagu hingamine, et kiirendada meie kehasüsteemist stressi vabanemist, et elada täisväärtuslikumat ja õnnelikumat elu!
Milliseid vahendeid kasutad, et end rohkem kulgemises hoida?
Milliseid tööriistu, praktikaid või tehnikaid kasutad stressi ja emotsioonide juhtimiseks?