THE
SÕNA
SEPTEMBER, 1913.
|Autoriõigus, 1913, HW PERCIVAL poolt.|
MÄNGID SÕBRADEGA.
Kas see on parim, kui inimene peaks oma seksuaalsed soovid maha suruma, ja kas ta peaks püüdma elada celibati elu?
See peab sõltuma inimese motiivist ja olemusest. Ei ole kunagi parimat püüda seksuaalset soovi purustada või tappa; kuid see on alati parim piirata ja kontrollida. Kui inimesel ei ole mingit eesmärki või ideaali, mis on soost parem; kui inimest valitseb loomade loomus; ja kui inimene elab, et saada ja nautida, mõelda seksimõjude üle, on tal võimatu proovida oma seksuaalset soovi purustada või tappa - kuigi ta võib „elada tsölibaadi elu”.
Vastavalt “Standard sõnaraamatule” tähendab tsölibaat: „vallalise inimese või tsibibaatide riik, eriti vallaline mees; abielust hoidumine; nagu preesterluse tseliibaat. ”Tseliibaat on öeldud,„ kes jääb abielus; eriti, üks mees, kes on seotud usuliste lubadustega. ”
See, kes on füüsiliselt ja vaimselt kvalifitseeritud abielluma, kuid kes elab tsölibaadi elu, et pääseda abielu sidemetest, vastutusest ja tagajärgedest ning kellel ei ole tahet ega soovi kontrollida oma soo olemust, on tavaliselt nuhtlus. inimkond, olenemata sellest, kas ta on või ei ole tõotanud, kas ta on võtnud või ei ole võtnud korraldusi ja on varjupaiga ja kiriku kaitse all. Mõtteviisi puhtus ja puhtus on tseliibati elus hädavajalikud selles, kes siseneks selle elu vaimus. On vähe celibate, vallaline, kes on vähem sõltuvuses seksuaalsetest mõtetest ja tegudest kui need, kes elavad abielus.
Inimesed, kes tunnevad end maailmas koduselt ja kes on abiellumiseks füüsiliselt, moraalselt ja vaimselt sobivad, jätavad sageli oma kohustused hooletusse ja hiilivad kõrvale kohustustest, jäädes vallaliseks. Tsölibaadis elamise põhjus ei tohiks olla: vabastamine sidemetest, kohustustest, vastutusest, olgu need juriidilised või muud; tõotused, patukahetsus, usulised ordud; teeneid omandama; saada tasu; saavutada ülemvõimu ajalikus või vaimses jõus. Tsölibaadis elamise põhjus peaks olema: see, et inimene ei saa täita endale võetud kohustusi, mida ta soovib täita, ning olla samal ajal truu abieluriigi kohustustele; see tähendab, et abielu ei sobiks tema tööks. See ei tähenda, et mõni väljamõeldud töö või moeröögatus on põhjus vallaliseks hoidmiseks. Ükski amet ega elukutse ei garanteeri tsölibaadit. Abielu ei heiduta seda, mida tavaliselt nimetatakse "religioosseks" või "vaimseks" eluks. Usulisi ameteid, mis on moraalsed, võivad täita nii abielus kui ka vallalised; ja sageli ülestunnistaja ja ülestunnistaja jaoks turvalisemalt kui siis, kui ülestunnistaja on vallaline. Abielus on tavaliselt pädevam nõu andma kui see, kes pole abielus olnud.
Celibati on vajalik sellele, kes on otsustanud surematuseni jõuda. Kuid tema motiiv nii elus peaks olema, et ta teeniks paremini oma inimlikku laadi. Konfessionaalne ei ole see koht, kes kavatseb surematule elule minna; ja kui ta on kaugel mööda teed, on tal tähtsam töö. See, kes on elujõuline elada tsibibati, ei ole kindel, milline on tema kohustus. Inimene, kes on elujõuline elada, ei ole vaba soost; kuid ta ei püüa seda purustada ega tappa. Ta õpib, kuidas seda piirata ja kontrollida. Ta õpib ja teeb arukust ja tahet. Enne, kui ta tegelikult saab, peab elus olema Celibati elu. Siis ta elab kõigi jaoks ilma enda või teiste vigastusteta.
Sõber [HW Percival]