

Nr 13 (571)
Neljapäev, 4. aprill 2002


Arhiiv


Juba ammu olin tahtnud minna Põlva linna sotsiaaltööd lähemalt kaema, aga alati, kui linnavalitsusse jõudsin, istus kabinettide uste taga abivajajaid. Märtsi algul avastasin, et sotsiaalametnike juurde polegi järjekorda. Nii pääsesingi Põlva linna sotsiaaltöö vanemametniku Anu Paide jutule.
Sama tööd teevad veel Malle Soever ja neid juhtiv Evi Kure.
Palusin Anu Paidet iseloomustada neid inimesi, keda karm elu toob oma muredega sotsiaaltöötaja jutule.
Kõigepealt töötud. On neid, kes alles hiljuti kaotasid töökoha ja otsivad uut. Need on üldiselt aktiivsed inimesed ja kui töökoha leiavad, siis pole enam põhjust siia tulla. Tõsisem juhtum on, kui töötuks jääb pensionieelik, temal on juba raskem uut töökohta leida, peetakse liiga vanaks ja nii ta jääb kuni pensioni saamiseni linna toetada. Kõige raskem on neil, kes on kaotanud igasuguse lootuse tööd leida, kelle tahe on murdunud.
Teine kindel toetusetaotlejate grupp on väikese sissetulekuga pered. Vaatamata sellele, et mõlemad vanemad töötavad täiskohaga, ei jätku nende töötasust pere ülalpidamiseks. Pärast üha kallinevate kommunaalmaksete tasumist napib elamisraha.
Kolmas toetusesaajate grupp on puuetega inimesed, kelle napist pensionist ei jätku toimetulekuks. Samal põhjusel tulevad siia ka pensionärid, eriti need, kes üksi elavad.
Õigus toetust saada tekib, kui pärast kommunaalmaksete tasumist jääb iga pereliikme kohta vähem kui 400—500 krooni. Alates sellest aastast toetab linn toetusesaajaid osaliselt elektri eest arvestusega üks kilovatt-tund ühe ruutmeetri elamispinna kohta. Elektrisoodustus on iga omavalitsuse otsustada ja sõltub võimalustest.
Kui palju on Põlva linnas toetusesaajaid?
See arv pole püsiv, kuid ütlen nii, et toetuse taotlejaid peresid on 250 ja 300 vahel. Kahjuks see number tasapisi suureneb, mis näitab, et inimestel on üha raskem toime tulla ja elu Põlvamaal pole veel paremuse poole pööranud. Napib töökohti.
Samal ajal otsitakse teatud ametimehi, aga neid ei leita.Eks siingi on mitmeid põhjusi, miks töötu ametimees ja töökoht kokku ei sobi. Minu jutul käis üks keevitaja, kes oli kaotanud töökoha. Et meest teati heast küljest, siis tehti talle mitu ettepanekut tööle tulla. Selgus aga, et uues kohas on hoopis moodsamad seadmed kui vanas ning mees lubas kõigepealt täiendkoolitusele minna.
Küllap selliseid probleeme võib olla ka teistel töökohtadel. Kuidagi ei mõista neid kutseta mehi, kes kodus unistavad, et keegi tuleb ja teeb neile priske tööpakkumise. Kes aktiivselt otsib, see ka midagi leiab.
Ka pudelisõprust ei taheta tunnistada, ollakse nagu endises ajas, kus aeti sunniga tööle. Mõni näeb süüd ükskõik kelles, kuid oma viga ei tunnista.
Nagu ma kogesin, pole teie kabinettide uste taga alati järjekorda.
Meie töö on tõesti tsükliline, kuu esimene dekaad on tavaliselt rahulikum, see-eest II ja III dekaadil on abivajajaid palju. Kuu alguseaega kasutame kodude külastamiseks. Pilt on väga erinev, vaesus ei tähenda alati korratust ja mustust. Kõik oleneb inimesest, tema eneseväärikusest, tema suhtumisest ellu. Kõige kurvemad kohad on need, kus võimust on võtnud joomine ja kodule ning lastele ei jää aega ega hoolt.
Vaesus ja lapsed. Kindlasti olete ka nende probleemidega kokku puutunud?
Vaesus loob pingeid nii kodus kui ka koolis. Vaesel perel on tohutult raske ja valus tunnetada, et ise nagu oled teinud kõik, kuid lapsi ei suuda koolitada. Raha lihtsalt ei jätku toidule, riietele, koolivahenditele, koolisõidule, ühiselamule jne.
Ka pärast sõda elati vaeselt, kuid siis oli põhjus teada ja vaesus oli üldine ning erisused polnud nii suured. Nüüdset vaesust ei suuda lastele kuidagi selgeks teha, saime vabaduse, saime oma vabariigi ja saime ka vaesuse. Ei oska pidevas alatoitluses, vaesuses ja sellest tingitud stressis kasvanud ja puuduliku kooliharidusega lapses näha tulevikunõuetele vastavat töötegijat. Labida- ja luuamehi on meil järjest vähem vaja.
Kuidas linn lapsi toetab?
Linn maksab kõigile lastele koolitoiduraha 2 krooni, sotsiaalabi vajavatele lastele koolilõuna eest sõltuvalt pere vajadustest. Rootsis saavad kõik lapsed koolitoidu tasuta, meil on selleni veel pikk tee.
Millised on soodustused pensionäridele?
Pensionärid alates 65. eluaastast saavad linnaliinibussides sõita tasuta. Kõigil eakatel on võimalus käia linna päevakeskuses, mis pakub väga mitmekesise tegevuse võimalusi. Aktiivsemad leiavad meelepärast tegevust ka klubis Kuukiir, Põlva linna rahvaülikoolis, Põlva kultuurikeskuses.
Küsis ENN ESKO


Väljaandja MTÜ Ajaleht Videvik, peatoimetaja Ants Tamme