Need avastused ei tähenda õnne, mitte armastust, mitte isegi sünnitusjärgset depressiooni, vaid peaks keegi sellest hoiatama.
1. Laps võib olla inimene, kellega te kunagi kohtuksite.
Kuigi sugulased mõtlevad, kes laps näeb välja, kust vanaisa said kulmud ja millest vanaema - väikesed sõrmed, kasvab laps teistest, mitte ainult iseendast.
Me ei vali, kes sünnib. Me ei tea uuest mehest midagi, me peame temaga iga päev tutvuma ja avama.
Võib osutuda, et teile sündis inimene, kellega te ei hakka suhtlema, kui teil oleks selline valik.
Mitte selles mõttes, et laps on koletis, siis ei pruugi teil olla midagi ühist, välja arvatud osa geenidest ja perekonnanimi.
Mul oli õnnelik, et mu laps on tüüpiline flegmaatiline, ettevaatlik ja nende asjadesse kastetud. Minu jaoks on see inimestega suhtlemisel õiglane ja huvitav. Vennapoeg, näiteks uskumatu kunstnik, teab, kuidas ja meeldib meelitada tähelepanu, võtab kaasa saja olulise asja, et leida saja olulisema järgmise minuti jooksul. Ta on lahe, andekas, aga kui raske see minu jaoks on? Mõnikord ma mõtlen õudusega, et kõik võiks olla vastupidi.
Sellised temperamentide erinevused on märgatavad alates esimestest elukuudest ja last ei saa ümber teha (keegi üritab, kuid see on ebainimlik). Me peame teda armastama nii, nagu ta on sündinud, ja õppima temaga koos elama.
2. Teie vanemad tegid palju vigu
Nad ütlevad, et alles pärast lapse sündi saate aru, kui raske see oli vanemate jaoks. Niisiis, aga sa mõistad midagi muud: kui tihti nad eksisid.
Loomulikult ei olnud vanematel internetti, ühekordselt kasutatavaid mähkmeid, rinnaga toitmise nõustajaid ja varajase arengu koole. Aga pärast kõiki raamatukogusid, mis neil oli! Nii et miks on huvitav teada, et nad tõstsid meid nii, nagu nad tegid?
Kõikidele haritud kaasaegsetele vanematele on ilmselge, et vanavanemad on valed. Keegi pisiasjades: rinnapiima tilgutati nina, toideti tunde või sunniti süüa. Keegi tegi suurema vea: nad ei toetanud neid oma klassikaaslastega vastuolus, keelasid neil algatusega tegeleda, nad kohtlesid vööga.
Keegi ei jääks patuta, sest me kõik oleme inimlikud.
3. Aga sa teed veel rohkem.
Esimene inspiratsioon mõtlemisest, mida te rohkem teate lastest kui vanematest, läheb väga kiiresti. Kuna ükskõik kui kõvasti te proovite, ei saa te kunagi saada ideaalseks vanemaks. On võimatu kunagi oma häält tõsta, mitte kunagi murda, mitte kunagi mõista, mida ideaalne vanem peaks tegema.
Kindlasti läheb mitu korda valesti valesti. See ei ole põhjus ennast vihkama. Kõik vanemad on valed, kõik lapsed tunnevad seda ise, kuid kuidagi kasvavad, enamikul juhtudel on kõik korras.
See ei ole põhjus, miks vanemlikke kohustusi kuidagi kohelda. Lihtsalt ärge kasvatage ideaalse vanema kujutist ja ärge püüdke temaga sammu pidada - mitte midagi, vaid neuroos, ärge mööduge.
4. Keegi ei tea, kuidas korralikult harida.
Iga laps on ainulaadne isik, kellel on oma temperament, oma mõtteid ja kasvu eripärasid. Ükski juhend ei ütle sulle kõike, ükski psühholoog ei ütle sulle, mis toimub selle väikese mehe peaga.
Retseptid "kuidas lapsi kasvatada" ei tööta. Täpsemalt, nad töötavad, kuid mitte kõik, mitte alati ja mitte teie lapsega.
Näiteks nägin igal teisel artiklil, mis ütleb, kuidas tulla toime kolmeaastase lapse nüanssidega, nägin nõu, kuidas tegutseda vastupidiselt: kui laps ei taha kõndida koju, siis pead ütlema, et keegi ei lähe koju. Vastupidise soovist lähtudes peaks laps kohe koju minema. Vähemalt üks kord, kui see nõuanne töötas! "Sa ei saa koju minna, jalutame kuni siniste täppide poole!" - ütleb ema ja laps noogutab ja läheb õnnelikult lähimatesse põõsadesse.
Ja alati, koos kõigi soovitustega.
5. Lapsed on targemad kui tunduvad.
Laste aju kasvab vaid paljude mõtlemisprotsesside tõttu, mis on neile füsioloogiliste piirangute tõttu kättesaamatud. Lastel on vähe kogemusi, mistõttu on neil raskem järeldusi teha: peegelduseks pole piisavalt materjale. Seetõttu tundub paljudele täiskasvanutele, et laps "ei mõista veel". Ja siin täiskasvanud eksivad, sest lapsed mõistavad palju rohkem, kui meile tundub.
Te ei saa kunagi alahinnata laste intellekti jõudu ja isegi enam, et te ei saa öelda: „Kui sa kasvad, siis te teate, ” sest kui laps küsis, tähendab see, et ta on valmis vastuse kuulama.
Kui laps ei saa aru, mida te vastate, siis sa lihtsalt ei selgita hästi või te ei ole täielikult aru saanud, millest sa räägid.
Kui mul ei olnud last, jõudsime me paari vanemaga ettevõttesse, kelle laps oli just „milleks“ (ta oli neli aastat vana) ja küsis pidevalt kõike. Vanemad palusid, et neid küsimusi ei pöörata, sest vastasel juhul ei jää ta maha. Ma nägin, kuidas laps oli ärritunud, nii et ma püüdsin talle rohkem rääkida. See oli märgatav, et ta oli tõesti huvitatud kõigest, mida ta küsis ja mida talle öeldi. Ta imendas nii õrnalt teavet, mida ma lubasin endale alati vastata kõigile laste "miks?"
See oli suurepärane idee, kuigi see ei töötanud alati, et vastata küsimustele alati.
6. Vanemad (st me) on väga loll
Kui laps nõuab igavese „miks?” Vastuse, ei ole Ta rahul vabandusega, vabandusega või lollaga “Ma ei tea.” Isegi petta ja vastusetult vastamisi, nii et ta ei mõista midagi, ei tule välja - igavene "miks?" Valatakse lapsest välja, kuni ta muutub kõike selgeks.
Sa pead kõike pidevalt rääkima ja kõike selgitama. Miks on taevas sinine, mida tähendab spektr, kuidas tala laguneb, milline on valguse kahekordne olemus ja mida Suure Pauguga sellega seotud on.
Kui te ei räägita, lõpeb vestlus liblikate kohta evolutsiooniteooria ja rakkude struktuuri põhialustega ning lennukiga lendav müra avab vestluse aerodünaamika kohta. Ja kõik tuleb rääkida ligipääsetavas keeles. See on võimalik ainult ühel juhul: te teate teemat väga hästi ja teate, kuidas seletada stringide teooriat sõrmedel.
Sel juhul selgub, kui vähe me tegelikult teame, kui halvasti me mõistame asjade olemust ja kui palju on kooliprogrammi teadmised mälust välja jäänud. Laste küsimustele vastamiseks peate pidevalt konsulteerima vähemalt Google'iga.
Laps on stiimul õppida, õppida ja õppida uuesti.
See on minu parim eksamineerija kõigis maailma teemadel korraga. Ühtegi ülikooliõpetajat, uudishimu ei saanud mind õppida ja õppida nii palju kui laps.
7. Mu laps sureb ka
Noortele vanematele öeldakse, kui palju armastust ja õnne laps toob. Siis nad lisavad, kui palju unetuid öid ja kodumaiseid raskusi on ees, pärast mida saabub piiramatu õnn. Mõned inimesed jagavad üksikasju hirmu kohta. Need ei ole tavalised hirmud nagu "Ma ei saa seda teha, " "Ma olen halb ema, " "Ma ei õnnestu, " või "see on minu jaoks raske", "kus ma saan raha."
Kui laps ilmub, elab loomade hirm elule: sellega võib juhtuda midagi. See hirm ei jäta sind enam kunagi. Kui te seda analüüsite, siis varem või hiljem ilmneb ilmne, kuid raskesti mõistetav asi: laps on ka mees, ta sündis, mis tähendab, et ta sureb.
Nüüd sa tead kõige hullemat saladust, tere tulemast vanemate klubi.
See mõte hirmutab rohkem kui tema surma mõte. Seda ei arutata, sest isegi sellest rääkimine on hirmutav. Selle avastusega jääte üksi. Sa ei saa midagi teha, isegi kui teie laps on 110 aastat vana, siis lapselapsed rahvahulga ümber, mõnikord ta ei ole.
8. Vanemate vestlused on kurjad
Teoreetiliselt on see neile mugavam: kõik need sõnumitoojate grupid aitavad kõigil teada ja saada olulist teavet, kui leiate selle sadade mittevajalike sõnumite hulgast.
- Räägi kõigile, kiiret teavet FSB-lt, 12 eriti ohtlikku kurjategijat on põgenenud ja õõnestanud aiad!
- Mis on kehalise kasvatuse õpetaja nimi?
- On aeg vermida raha, oktoobris ei ole korralikku kohvikut.
- See on võlts.
- Homme kell 17.30 kohtumine.
- Nina Petrovna.
- Miks on lasteaia lõpetamise kohvik?
- Armasta vanaemasid, armastage vanaisasid, vanema inimese päeva!
- Kas meil on kehalise kasvatuse õpetaja?
AAAAAAAAAAAAAAAAAAAAAAAAAAAAAAA!
9. Võid küünist küünata
Väikesed lapsed näitavad, mida tähendab olla täielikult pühendunud sellele põhjusele. Nad ei tea, kuidas muidu. Mõnikord peavad nad õppima.
Ma mõistsin, kuidas ma saan ühe õppetundi, kui nägin vastsündinud õudust poja. Tavaliselt haarame oma suu ja mõnikord katame neid oma kätega, kuid mitu päeva vanune laps tegi seda erinevalt: ta kubisles üle. Protsessis olid hõivatud nii käed kui ka jalad, kuni kontsadeni. Ja ta tundus talle meeldivat.
See oli minu isiklik õppetund: kui te midagi teete, sukeldu selles küsimuses täielikult, nii et isegi kontsad osalevad. Siis sulle meeldib see.
10. Sa peaksid mängima lapsega, mitte teeselda
Lapsed mõistavad hästi, kui neile pööratakse tähelepanu ja kui nad suhtlevad ametlikult näituse eest. Kui ma usun kolmandasse silma, siis ütleksin, et lastel on see ikka veel avatud ja loeb vanemate mõtteid - nad täpselt määravad, millal täiskasvanutel ei ole torni ehitamise või autobotide baasi eest võitlemise eest huvitav.
Ainus viis, kuidas teie last huvitada, on mängida koos temaga. Ainus viis hästi mängida ei ole teeselda, et sa mängid, vaid tõeliselt osaleda protsessis, naases lapsepõlve.
Sa ei saa lapsi petta, isegi niisugustes triivides nagu nukumaja paigutus. Nad tunnevad kohe vale ja ei usu enam.
Milline kuristik avanes teile pärast vanemate saamist?