Aktsia rakett
Kellel on olnud naudingut vinüülplaadilt muusikat kuulata, see teab, kui imeliselt see ikooniline meedium kõlab, kuid vähesed teavad päriselt, kuidas plaate tehakse. Üllataval kombel on see üsna keeruline protsess ja seejuures huvitav! Heidame pilgu eesriide taha.
Need, kes seda protsessi ei tunne, võivad olla üllatunud, kui saavad teada kõike, mis ühe vinüülplaadi tegemise juurde kuulub. Teisest küljest teavad tõsised vinüülihuvilised, kui kriitiline on iga samm; protsessi iga osa võib plaadi kvaliteeti oluliselt mõjutada. Nii et siin on samm-sammult ülevaade kõige levinumate 12-tolliste LP-plaatide valmistamisest.
Optimeerimine ja ettevalmistamine
Uskuge või mitte, plaadivalmistamise juured ulatuvad sügavale, enne kui asute vinüülipressimisettevõttesse. See protsess algab tegelikult kapteninseneri kätes, kellega bänd või artist töötab.
See helitehnik (või mõnikord inseneride meeskond) võtab muusiku loodud digitaalstuudio salvestusfailid ja valmistab need ette vinüülile ülekandmiseks. Nad tagavad, et teie lood on vinüüli jaoks õigesti optimeeritud, läbides need mitmes etapis, sealhulgas tagades, et tonaalsus ja tasemed (ja muud kõrgetasemelised detailid) on laulude lõikes ühtsed.
Insenerid teevad muusiku ja produtsendiga koostööd ka albumi laulukaane määramisel, kuna plaadi iga külg võib sisaldada vaid 20–30 minutit heli. Rühm määrab üheskoos kindlaks lugude lõpliku järjestuse, jagades need ühtlaselt plaadi kahele küljele. Seda kõike muudab veelgi keerulisemaks asjaolu, et heli eraldusvõime väheneb järk-järgult, mida lähemale jõuate vinüüli keskpunktile, mis mõjutab sämplisagedust ja üldist helitruudust.
Masterdamisprotsess on uskumatult keeruline, nii et meil pole piisavalt aega ega ruumi, et sellesse siin sukelduda ja õiglust teha, kuid see võib rekordi teha või purustada juba ammu enne, kui see teie lemmikmuusika voos esilinastub. teenust või muudetud vinüülplaadiks. Vahetult enne, kui artisti muusika vinüülpressi jõuab, tuleb palju järjekorda seada. Rääkides sellest...
Looge põhiketas
Kui digitaalsed failid on ette valmistatud, on järgmine samm paigutada need Master Disc'ile, mida nimetatakse ka Lacquer Masteriks. Nagu nime järgi arvatavasti arvasite, on see peamine ketas, millelt kõik üksikud koopiad tehakse.
MyStockVideo
Master ketastel on alumiiniumist südamikud, mis on lihvitud võimalikult siledaks; see protsess eemaldab ka tolmu, kriimud ja kõik muu, mis võib plaadi heli mõjutada. See protsess on kvaliteetse plaadi loomisel ülimalt oluline.
Sealt edasi kaetakse alumiinium paksu nitrotsellulooslaki kihiga, lastakse kuivada ja seejärel viiakse läbi põhjalik kontroll. Üleliigne nitrolakk eemaldatakse ja kasutatakse hiljem uuesti. Kui lakkimeister ebaõnnestub (mis pole sugugi haruldane), läheb see tagasi algusesse, kuni saadakse elujõuline meister. Kui aga kapten on heaks kiidetud, puurib insener keskele augu ja pakib selle spindlile koos nõutud duplikaatidega, millest igaüks on eraldatud kaitseribadega.
Muusika printimine põhikettale
Nüüd on aeg laheda osa jaoks: muusika printimine põhiplaadile! Esiteks asetatakse ketas lõiketreipingile; Tavaliselt näete selles seadistuses ka safiirotsaga pliiatsit (või sarnasest materjalist, näiteks teemandist) valmistatud pliiatsit, samuti mikroskoopi ja iminappa. Seejärel teeb insener servale proovilõike ja kontrollib mikroskoobi all defekte.
Kui kõik tundub hea, prinditakse tegelik pideva rütmiga salvestis, alustades välisservast ja liikudes plaadi keskpunkti poole. Kas mäletate neid digitaalseid faile, mille kallal meisterinsener nii palju vaeva nägi? Jah, need digifailid saadetakse lõiketreipingile, mis omakorda muudab helilained reaalajas vibratsiooniks, mille treipink salvestab põhiketta soontesse.
Kogu protsessi jälgib (ilmselgelt) tähelepanelikult lõikamisinsener, kes loob ka käsitsi tühimikud albumi kõigi lugude vahele. Seejärel läbib põhiketas veel ühe kontrollimise vooru ja peab enne järgmise sammu juurde liikumist läbima.
Loo tempel
Me ei ole veel üksikute väljaannete loomist alustanud: üks plaat on veel vaja teha. See plaat, mida nimetatakse stamperiks, on valmistatud põhiplaadist ja sellest, mida kasutatakse poodidest ostetavate vinüülkoopiate soonte tembeldamiseks. Sõltuvalt tellitud eksemplaride arvust võib olla vajalik luua mitu templiregistrit, kuna need aja jooksul kuluvad; tavaliselt kasutatakse iga tuhande toodetud plaadi kohta ühte reljeefplaati.
Pole üllatav, et stantsimisketaste loomise protsess on sama keeruline kui lakimeistri loomine, kui mitte veelgi keerulisem. Kui põhiplaadile on muusikafailid trükitud, pestakse seda uute jääkide eemaldamiseks, pihustatakse vedela hõbedaga, pestakse uuesti, et eemaldada liigne hõbe, ja seejärel pihustatakse tinakloriidiga.
MyStockVideo
Sealt siseneb kapten elektroformeerimisprotsessi (nimetatakse ka galvaniseerimiseks), mille käigus see sukeldatakse niklivanni. See osa on võtmetähtsusega, kuna nikkel imbub igasse soonde ketta mõlemal küljel ja kinnitub selle külge elektrilaengu abil. Seejärel eemaldatakse nikkelkate, jättes alles kaks ketast: põhiketas ja äsja moodustatud tsingitud ketas, mida nimetatakse algkettaks. Tähelepanuväärne on see, et Father-plaadil on meistri nikerdatud soonte asemel ülespoole pööratud servad – see on plaadi „mall”, mida kasutatakse selle konkreetse albumi koopiate tembeldamiseks.
Seejärel korratakse galvaniseerimist, seekord isakettaga, et luua emaketas, millel on täpselt nagu lakimeistrilgi sooned. Emaplaate kasutatakse margiplaatide loomiseks, mida kasutatakse üksikute vinüülplaatide loomiseks, mida nimetatakse ka lõpptooteks. Muidugi on viimaste stantsijate keskmine auk töötlemiseks augustatud ja liigne materjal ära lõigatud enne ametlikku pressi jõudmist.
Loomulikult läbivad põhi- ja põhiplaadid kvaliteedikontrolli ning põhiplaadilt saab vastavalt vajadusele luua täiendavaid templeid. See kolmeetapiline protsess on tüüpiline suuremate tiraažide puhul. Kui aga tegemist on väikese väljalasega, taandatakse see protsess sageli üheks sammuks, kus tempel tehakse otse kaptenilt. See tempel on üldiselt hea vaid mõnesaja plaadi jaoks.
päris vinüüli vajutamine
Kui tempel on kasutusvalmis, on aeg vinüül välja võtta...sõna otseses mõttes. Üksikud palgid saavad alguse polüvinüülkloriidi (PVC) graanulitest. Need on vaikimisi selged, kuid traditsiooniliste mustade vinüülplaatide või ainulaadsema ja värvilisema pressi loomiseks saate lisada värvainet.
Osa neist vinüülgraanulitest, mis kaalub umbes 160 grammi (kuigi see võib ulatuda 120–200 grammi), sulatatakse umbes 320 kraadi Fahrenheiti järgi ja pressitakse tainaks, mida tavaliselt nimetatakse litriks, koogiks või küpsiseks. Ääremärkusena võib öelda, et vinüülikogukonnas on vaidlusi 180-grammiste väljaannete üle (mida sageli nimetatakse 'audiofiilseks klassiks') ja selle üle, kas need on tänu oma suurimale kaalule paremad kui 120–140-grammised 'standardväljaanded'. .
Kui vinüülplaat on moodustatud ja see asub hüdraulilisel pressil, asetatakse mõlemale küljele templid, nagu kaks leibatükki võileiva sisse. Enne tegelikku vajutamist on albumi silt plaadi keskel. Huvitav on märkida, et sildid ei kleepu pärast vajutamist tegelikult plaadile, vaid pigem surutakse need paigale. Lisaks on need eelküpsetatud umbes 250 kraadi Fahrenheiti juures, et eemaldada niiskus ja vältida mullitamist.
Aktsia rakett
Siis algab pressimine! Need kaks stantsi töötavad kokku umbes 2000 PSI juures (mis on ligikaudu sama rõhutasemega, mida keskmise koormusega survepesurid puhastamiseks kasutavad). Esialgu saavutab press 300 kraadi Fahrenheiti, kuid seejärel jahtub vinüül ainult 100 kraadini. Selle protsessi käigus suruvad templi servad kuuma painduvat vinüüli, et luua sooned; siin klõpsab ka silt oma kohale. Seejärel teeb eraldi masin kiirkäigu, et eemaldada liigne vinüül, mida sageli tulevaste plaatide jaoks uuesti kasutatakse.
Kui see jahtub, hüppab palk lahti ja maandub spindlile. Pressimine võtab iga kord 30 sekundit ja on kahtlemata kogu protsessi kiireim osa.
Katsepressid ja kvaliteedikontroll
Iga pressimiste partii ajal viiakse läbi kvaliteedikontroll. Töötaja loob ja esitab mõned juhuslikud albumid, mida nimetatakse testtöötlusteks, tagamaks, et pole suuri probleeme ja et kõik kõlab hästi. Prooviväljaanded saadetakse kinnitamiseks ka artistile, produtsendile ja plaadifirmale.
Kinnitusprotsess on iga albumi ja esitaja puhul erinev. Olenevalt vinüülipressimisettevõttest (ja ilmselt paljudest muudest asjaoludest) saate aja säästmiseks luua ka juhuslikult valitud albumitest digitaalse koopia ja saata selle meili teel, kuid see pole ideaalne. Kui kõik on heaks kiidetud, antakse vastloodud plaatidele roheline tuli masstootmiseks.
Michal Chmurski
Pakendamine ja levitamine
Siin me oleme selle uskumatu protsessi viimases etapis! Pressitud plaadid asetatakse käsitsi nende sisemistesse varrukatesse ja välisesse albumikaanesse. See protsess toimib ka teise kvaliteedikontrolli kontrollpunktina ja tagab, et lõpptoode ei kriimustata, ei kuku maha, ei paindu ega kahjustata, enne kui see teieni jõuab.
Kui plaadid on kaantes, saadetakse need läbi kokkutõmbumismasina, pakitakse ja saadetakse muusikapoodidesse. hei!
Nii et nüüd, kui sa tead...
Nüüd, kui oleme uurinud loomisprotsessi, alates bändi või artisti salvestamise lõpetamisest ja digifailide üleandmisest mastering-insenerile kuni lõpptoote pakkimiseni ja levitamiseks ettevalmistamiseni, on teil aeg välja valida oma jaoks vinüül. kollektsioon Leidsime palju veebipõhiseid plaadipoode, kus on palju valikut, aga ka peotäie suurepäraseid vinüüli tellimiskarpe, mis toovad teile iga kuu uut muusikat.
Kui olete vinüüli imelises maailmas uustulnuk nagu mina, siis tõenäoliselt soovite alustada alustamiseks osta ka algajasõbraliku plaadimängija ja mõned kõrvapealsed kõrvaklapid. Kui olete juba alustanud tervisliku vinüülikollektsiooni koostamist, tehke järgmist, kuidas oma plaate puhtana hoida. Mida rohkem sa tead, eks?Mida sa arvad?