Rekordkõrge elektrihind pani rahva nördima ja asjapulgad selgitusi andma ning vähemalt esialgu on hinnad tagasi võtnud, kuid selles võib oma osa olla ühiskonna survel, leiab Markus Järvi.
“Mis siis nüüd? Kas Soomest tulev elektrikaabel hakkas rohkem läbi laskma? Kas tuul ja päike muutusid intensiivsemaks ja suvine remont sai kõikidel samal päeval läbi? Või tõusis ühiskondlik pahameel sinnamaani, et kõige jultunumad “pakkumised” jäid seekord sahtlisse, eesmärgiga laulurahvast tsipa maha rahustada?
Muuseas, peale talvist elektrihinna meeleavaldust Vabaduse väljakul võis näha sama tendentsi. See on kõnekas näide, et ükskõik, milliseid paratamatusena serveeritavaid energiapoliitilisi seletusi elektrihinna kujunemisele tuuakse, reageerib “elektribörs” millegi pärast ka ühiskondlikule kliimale.
“Vabaturu nähtamatu käsi” kuulub tegelikult konkreetsetele mänguritele, kes lüpsavad täpselt nii palju kui neil lastakse ja kui palju nad ise mõttekaks peavad.”