Hiljuti leidsime kamina kohale hea pastelse pildi, mis on sõna otseses mõttes nii mahe, et päevasel ajal ei paista peaaegu üldse silma. Õhtul seevastu muutub täiesti külmaks lillaks ning ajab mind hulluks! Ja siis ma lihtsalt ei vaata, sest Matt ütles, et tema ei näe probleemi ja päeval on mul kah jälle kõik korras.
Külalistetoad on nüüd enam-vähem valmis. Väiksemasse oli kummutinurka mingit valgustit vaja ja imekombel isegi leidsin kuskilt portsu sobivaid, aga polnud kindel, millist võtta. Nii palju on juba tarkust tulnud, et poes pilt teha ja kodus võrdlema hakata, mis kõige tõenäolisemalt sobiks. Väga raske on valida kui kõik nii toredad on!
Kui poes olev valik peas olevate piltidega paremini kattuks ja kõik asjad nii päeva- kui õhtuvalguses normaalsed välja näeks, oleks oluliselt muretum.
Näiteks magamistuppa on vaja väga kindla kuju, suuruse ja tooniga öökapilampe. Pole! Panin siis ajutiselt selle "neutraalse Ikea" mis pidi igale poole sobima ja nüüd kuskile ei sobi. Päevavalguses ei sobitu üldse sellesse pilti, mis mu peas on, aga kui pimedas põlema panna, on nii ilus, et ei peaks välja vahetamagi. Hommikul vaatan jälle, et mkmm... ei lähe!
Tibu-uudiseid ka: ükspäev avastasime Henrietta kasti ääre pealt kõhutamast. Appi, meie beebid hakkavad suureks kasvama! Mööda maja jalutamises ei oleks ju iseenesest suuremat katastroofi, aga arvestades, mis tihedusega neil alumine ots pruuni ollust toodab, võivad nad ühe öö jooksul kambakesi rohkem pahandust korda saata kui kari teismelisi. Seega pani Matt kastile traadist võrgu peale ja lõpetas lennutunnid mõneks ajaks ära.
Kanamaja on tegelikult valmis ja kui aiale võrk peale saab, et kotkad ja pesukarud meie nunnusid kohe esimese päevaga laiali ei tassiks, lähevad väiksed kakarotid omaette elama. Matt lubas kuuti kaamera paigaldada, et me nende elust endiselt osa saaks. Ahjaa, nimed on nüüd ka kõigil olemas:
Mustad - Delores ja Dora
Punased - Ruby ja Roxy
Valged - Henrietta ja Harriet