Ilmselt mäletab nii mõnigi veel oma kooliajast kuulsat Bostoni teejoomist, mida peetakse tähtsaimaks pöördepunktiks Ameerika Ühendriikide sünniloos, olles ühtlasi üheks ajendiks Iseseisvussõja puhkemisel. Ent see sündmus polnud esimene ega ainuke omataoliste seas. Juba viis ja pool aastat enne tee vette loopimist toimus Bostonis samalaadne juhtum, kus Briti võimude ebaõiglase maksupoliitika peale vihased inimesed astusid oma õiguste ja vabaduste kaitseks välja, näidates brittidele koha kätte. Selleks oli 1768. aasta rahvarahutus, mille vallandas Bostoni sadamas John Hancocki laeva Liberty lasti arestimine. Briti võimud nõudsid lasti maale lubamise eest hiiglaslikku maksu. Laeva lastiks oli aga kaup, mis oli bostonlaste seas ülimalt hinnatud ja armastatud ning ilma milleta nooblimad linnakodanikud oma elu ei osanud ette kujutada – selleks oli 25 vaati madeirat. Nii võibki väita, et just madeira oli esimeseks ajendiks Ameerika Ühendriikide iseseisvumise teel. Madeira oli ka klaasides, mida löödi kokku, kui võeti vastu ühendriikide iseseisvusdeklaratsioon.
Madeira tootmine sai alguse avastusretkede ajastul 15. sajandil, mil paljud Ida-Indiasse teel olnud laevad tegid peatuse Madeira saarel, et enne Atlandi ületamist proviandivarusid täiendada ja raske merereisi eel veel viimast korda hinge tõmmata. Teekonnaks Indiasse võeti laevale ka veinivaru, mis pidi meremeeste, eriti ohvitseride, meeleolu üleval hoidma ja seeläbi sõiduvintsutusi veidi leevendama. Kuid sageli juhtus, et vein kääris pika teeloleku ajal üle ja riknes. Nii saigi alguse komme veinile pisut roosuhkrust valmistatud alkoholi lisada – see stabiliseeris veini ega lasknud joogil edasi käärida.
Üheks suurimaks veinikliendiks Madeiral sai sel ajal Hollandi Ida-India Kompanii, mille laevad tegid regulaarselt saarel peatuse ja jätkates oma teed India poole, võtsid pardale suured, 423liitrised vaadid veini. Kuna laevad läbisid oma teel ka troopilisi piirkondi, kus valitses suur kuumus, muutus veini maitse ja iseloom. Kord juhtusid Madeira veinitootjad ühel laeval peale retke Indiasse üle jäänud veini maitsma ning avastasid, et see ei maitsenud sugugi halvasti. Ka märkasid nad, et saareelanikele on seesugune vein hoopis rohkem meele järele kui harilik. Nii saigi alguse teadlik madeira tootmine.
Esialgu nimetati madeirat vinho da roda’ks – reisi teinud veiniks. Kuna veini laevadega edasi-tagasi vedamine oli väga kulukas, nuputasid Madeira veinimeistrid, kuidas kulusid alla viia. Nad leidsid ka lahenduse: kuna vein sai oma iseloomuliku maitse kuuma päikese käes olles, ehitasid nad spetsiaalsed hoidlad – estufa’d –, kus päike veinivaatidele ligi pääseks ja neid soojendaks. Nii sai head märjukest palju odavamalt toota.
|Madeira, mida toodetakse peamiselt neljast viinamarjasordist, sobib nii aperitiiviks kui dessertveiniks, ent ka väga erinevate toitude juurde alates liharoogadest ning lõpetades juustu ja magustoitudega.|