Koondan siia viited kõikidele kingisoovituste postitustele, mis ma teinud olen.
Kui ma veel koolitüdruk olin, siis olin ma üks neist vähestest lastest klassist, kes vabatahtlikult võttis ülesandeks teha uurimistöid erinevates ainetes. Need ei olnud õrnalt ka kohustuslikud, mingeid lisaboonuseid sellega ei kaasnenud, kuid kui õpetaja semestri alguses küsis, kes soovib teha, siis miskipärast ma tõstsin ikka käe ja valisin teema. Kui siis tähtaeg kätte jõudis, ei jõudnud ma end ära kiruda, et miks ma küll selle kohustuse võtsin 🙂 Kuni järgmise korrani – ja taas kord leidsin end raamatukogust kirjandust lappamas. See oli sisemine motivatsioon, mis pani mind selliseid lisaülesandeid võtma. Sest aine oli huvitav ja uurimustöö formaat ise väljakutset pakkuv, ikkagi tavapärasest koolitööst erinev. Continue reading
Kuidagi on nii juhtunud, et igal suvel me katsetame aias mõne uue lasteatraktsiooniga. Ülemöödunud aastal oli selleks suur päevalillepeenar ning värviderohke suvelillepeenar, möödunud aastal aga heinamaa labürint. Labürindi alge oli olemas ka eelneval suvel, kuid siis me niitsime lihtsalt niidetavale murule rajad sisse ja lasime kõrvalt veidi kõrgemaks kasvada. Seekord aga andis labürint ikka labürindi mõõdud välja, sest kohati oli taimestus üle pea. Continue reading
MagnaTiles magnetkonstruktor on olnud meie laste lemmikumaid ehitusmaterjale viimase aasta jooksul. Ma ei teagi, kes on neist rohkem vaimustuses – mina ise või lapsed. Sellel on nii palju kasutusvõimalusi ja seda kaasatakse enamustesse mängudesse.
Esemete sorteerimine magnetilisuse ja mittemagnetilisuse järgi aitab lapsel läbi kogemuse magnetismi olemust hoomata. Esialgu ei pruugi ta teoreetilisest jutust palju aru saada, kuid kui ta katsetab ja võrdleb erinevate esmete magnetilisust, hakkab ta vaikselt mõistma, mislaadi esemed on magnetilised ja mis mitte. Continue reading
Mõni materjal kohe on selline, mis kutsub meisterdama. Nii oli ka nende siniste korkidega, mida meil majapidamisse omajagu kogunes ja mis on suuremad kui enamus pudelikorke. No kuidas sa saad sellist ressurssi raisku lasta? Olin sarnaseid puutememoriini mänge müügil näinud ja tekkis mõte ise samasugust järgi proovida, küll aga kasutades Montessori põhimõtteid. Montessori pedagoogikas on võrreldavatel objektidel ainult üks muutuja. See tähendab, et kui laps peab asju näiteks suuruse järgi sorteerima, siis need asjad erinevadki ainult suuruse, aga mitte värvi ega kuju poolest. Või värvide järgi sorteerides on esemed ühe suuruse ja kujuga, et laps saaks keskenduda antud hetkel olulisele. Continue reading
Meie lastele meeldib väga värvida ja nii ma käingi lahtiste silmadega ringi, et ehk märkan midagi teistsugust, mida annaks värvida. Lihavõttepühade aegu jäi Pinterestis silma värvitud jänkunäoga vaasi tegemine. Seal oli see muidugi igati Pinteresti-vääriline meisterdus – täiskasvanu käega filigraanselt värvitud ja imearmsad pinterestilikud jänkunäod peas. Continue reading
Suvisel grillihooajal kipub ikka üksikuid papptaldrukuid üle jääma, millega ei oska miskit head peale hakata. Üks variant on need pakilõpud meisterdamise juures ära kasutada. Kõige lihtsam variant on anda pintsel/vildikas/pliiats kätte ja las laps ise leiutab. Teine variant on teha papptaldrikust pildiraam, mille sisse saab laps oma taiese kujundada.
Kleepimiseks kasutame raamatute kiletamiseks mõeldud kleepepaberit. Nii jääb ära liimiga mässamine ja seda tööd saavad teha ka kõige pisemad ilma, et peaks määrimise pärast muretsema. Pisemate puhul peab muidugi jälgima, et nad kaunistuselemente suhu ei paneks (või kasutama suuremaid asju).
Meil on vaikselt hakanud omad iga-aastased traditsioonid välja kujunema. Üheks selleks on lillepottide värvimine. Eelmisel aastal värvisime neid keset suve ja kaunistasime hoovi tühjade pottidega. Sel korral värvisime potid juba mais ja külvasime sinna päevalille seemned. Continue reading
[Elisa] Lugesin ühe lasteaia õpetaja, Ines Savi, mõttemõlgutusi teemal, kuidas harjutada lapsevanemat lasteaiaga. Tunnen ka mõneti ennast selles lapsevanemas ära – variante, kuidas last kasvatada, tundub tänapäeval miljon olevat, internet oma tarkusega on suur ja lai ning aegajalt on ikka peas küsimus – kas ma teen seda õigesti? Kas nüüd on selleks või teiseks õige aeg ja kas see on õige viis? Harjutasime oma Mürakaru hiljuti lastehoiuga ning mul oli sellega seoses parajalt mõtteid ja kõhklusi. Mul on vaid suur hea meel, et meie lastehoiu töötajad on mõistvad ja oskavad maha rahustada ja “harjutada” lisaks lapsele ka lapsevanemat. 🙂
Allpool minu kogemus lapse (2a 3k) hoidu harjutamisega päeviku kujul. Võib-olla aitab see kellelgi oma lapse hoidu paneku hirme summutada, sest tegelikult on lasteaed/-hoid ju tore koht ning seda ei peaks kartma.