Koer on truu sõber, ustav kaaslane, hea kuulaja, pereliige või vastik näss, kes kogu aeg ees tolgendab. Seda, milliseks kasvab koer, otsustab tema peremees. Jutustasime koertest ning nende käitumisest ja kuulekusest Karis Rämmeriga. Tal on 13aastane tõukoera kasvatamise kogemus ja ta on koeri koolitanud kümme aastat. Karis Rämmer on läbinud koertetreeneri baaskoolituse ning on atesteeritud sõnakuulekusvõistluste liikumisjuht. Kui inimene võtab endale koera, siis tuleb arvestada, et ta saab endale justkui lapse. Tuleb hoolega läbi mõelda, milline on mulle sobilik koer, kus ma teda hoian, mida ma talle lubada saan, kas mul on tema jaoks aega, tahtmist ja jaksu? „Väga vale on arusaam, et mul on aed ja siis koer saab seal ringi liikuda. Tegelikult vajab ta liikumist ja sotsialiseerimist ka väljaspool koduaeda. Koer ei saa aias oma liikumisvajadust kätte,” seletab Karis Rämmer.
Miks koerad peavad sõna kuulama?
Karis Rämmer: Sellepärast, et neil oleks inimesega võrdväärne elu. Et koer teaks, mis on talle lubatud, mis mitte. Kõik, mida koer õpib, on inimese õpetatud. Palju õpetab ka õpetamata jätmine, omaniku tegemata töö, sealt tulevadki need nii-öelda halvad kombed ja käitumisprobleemid, mis on tihti aluseks, miks otsitakse koerale uus kodu – ta ei sobi mulle. Inimesed kipuvad unustama, et ka õpetamata jätmine on õpetamine. Kui sa annad koerale vabad käed, siis see on tema jaoks liiga suur vastutus, millega ta ei oska midagi peale hakata ja ta lähebki ülemeelikuks.
Kõik algab igapäevategevustest, elementaarsest. Võtame kas või kaelarihma kaelapaneku. Kas sa lased koeral istuda ja siis paned talle rihma kaela või meeldib sulle enne pool tundi teda mööda maja taga ajada?