Võib-olla kummaline küsimus, kuid haakub nädalateemaga: kas keegi on ise või äkki teab kedagi, kes teab kedagi, kes on mõne EULA läbi lugenud või vähemalt üritanud mõnega tutvuda?
Kui ma mõtlen enda peale, siis ega senimaani ei ole väga huvitanud, mida seal kirjutatakse. Samas võib see olla seletatav ka sellega, et mul ei ole olnud piiripealseid kasutusjuhtumeid. Mida ma selle all mõtlen? Vabavara on üldjuhul niikuinii täiesti vabalt kasutatav. Siis on tarkvara, mida võib kodus vabalt kasutada. Kuna ma ei ole FIE ega oma firmat, siis ei ole tekkinud küsimust, et kas mul oleks õigus kasutada mingit tarkvara nendega seotud toimingute tegemisel. Mingi osa tarkvarast on ka piraat, kus niikuinii kasutamine on mitteõiguspärane. Seega vahet ju ei ole. Ühel hetkel mul tekkis küsimus, kas Photoshop Elementsi ja Lightroomi tohib installeerida samal ajal PC ja MAC'i peale. Ei tohtinud, seega jäi ost katki. Ühel teisel juhul ma tõesti olin kahe toote vahel ja lõpuks soetasin selle, mis lubas elu lõpuni tasuta uuendusi - ka see on iseenesest litsentsiga seotud. Lisaks tuleb märkida, et ega Eestis keegi väga ei kontrolli ka, et kas tarkvara kasutatakse vastavalt litsentsitingimustele või mitte. Vähemalt mitte eraisikuid. Tundub, et kuna puudub karistatuse tunne, siis meenutab olukord Metsikut Lääst. Arvamusi?
Mina olen üritanud lugeda, mingi Adobe toode oli, kui ma ei eksi. Ausõna, ei jõudnud lõpuni, jube pikk ja keeruline lugemine. Minu arvates on nende lõppkasutaja litsentsidega sama lugu, nagu lepingu allkirjastamisega kuskil teenusepakkuja juures. Peaks lugema, aga ei loe, pannen linnukese kasti "Olen tutvunud..." ja vajutan next nuppu... Maailma suurim vale ilmselt enamuse maailma arvutikasutajate poolt, ma ei usu, et see ainult meil siin Eestis nii on.
VÕS ja tarbijakaitseseadus pakuvad eraisikule märkimisväärset kaitset igasugu veidrate lepingute eest, nii et vähemalt eraisikuna ei tule minu arust pimesi "Accept" nupu vajutamise pärast muretseda. Võimalus et seal on mingi seaduslik punkt mis sind kohustab millekski mille peale sa ise ei tuleks on põhimõtteliselt null. Ja isegi kui sinna kuidagi on suudetud mõni selline punkt luua, on tõenäosus et satud litsentsiandja huviorbiidile väga väike.
Küll aga tasub litsentsilepingud läbi lugeda ettevõtjadel, eriti kui toodet kasutada oma ärilises väljundis. Kuigi otseselt seadusevastased ei saa need ka sel juhul olla, on seaduse pakutav kaitse äriühingule märgatavalt madalam. Ühtlasi mida edukam firma, seda suurem on tõenäosus, et litsentsitingimusi kas tahtlikult või tahtmatult rikkudes litsentsiandja sind kohtusse kaebab ja hüvitist nõuab.
Kui meie oma koju 2003. aastal esimese (korraliku ja internetiühendusega) arvuti saime, siis luges isa meile ikka sõnad peale, et tutvuksime eelnevalt hoolega, mida alla tõmbame, sh siis nende kasutamistingimustega. No ja ma siis mõnda aega üritasin tubli olla ja sirvisin need vähemalt diagonaalis läbi. Aga kõik mu sõbrad ja tuttavad naersid selle tegevuse kiiresti välja ning jäi tõesti mulje, et olen ainus, kes isegi mõtleb selle peale, et nende tingimustega võiks tutvuda. Ja paraku tuli siis ilmselt common sense mängu - et kui kõik niikuinii kasutavad samu rakendusi ja veebilehti ilma nende tingimustega tutvumata, siis on minul valik, kas mitte kasutada neid rakendusi või minna lihtsalt vooluga kaasa. Ja selle teema osas olen siis pigem valinud teise variandi.
Aga ka mina lohutan/rahustan end Silveri poolt mainitud aspektiga, et VÕS üritab teha maksimumi, et tarbijaid nende oma rumaluse eest kaitsta (seda siis vähemalt Eesti-siseselt ja mingil määral ilmselt ka EL-i siseselt).
Ja kui kunagi peakski tulema kohtuasi a la Facebook vs terve maailm, siis tahaks loota, et avalik huvi on nii tugev, et midagi väga halba sealt lihtsalt ei lasta sündida. Ignorance is a bliss :)
EULA puudutab pigem ärikliente kui erakliente, kuna äriklientide jaoks on nö kontrollimehhanism olemas, milleks on BSA - http://ww2.bsa.org/country.aspx?sc_lang=et-EE. Neid tingimusi tuleb järgida, tingimusi eirates võib kvalfitseeruda piraattarkvarana, kuigi reaalselt näiteks litsentsid olemas.
Ehk siis kui BSA saab kuskilt infot või on kahtlus, et mingi ettevõtte kasutab piraattarkvara, siis kontrollitakse seda firmat. Kui selgub, et kasutataksegi piraattarkvara, siis firmat ootab ees karistused ja suured trahvid. Ei usu, et neid EULAsid otsast lõpuni loetakse, pigem tehakse põhitingimused selgeks (kuhu tohib installida, mis verisooni, mitu verisooni jne).
Installides tuntud tootjate programme olen alati klõpsinud nuppu, et olen tingimustega tutvunud ja lähen programmide installimisega edasi. Kui peaks mõni tundmatu programm arvutisse sattuma- siis igaks juhuks võiks lugeda. Kunagi ei ole kindel, et viiruse looja ei kirjuta tingimustesse sisse, et võib mu arvutit rünneteks kasutada
EULA teemaga tuleb meelde üks kunagine USAs läbi viidud eksperiment, mille käigus mingi tarkvara EULAsse kuhugi keskele või lõpu poole pandi info, et kes esimesena läheb kindlale veebiaadressile ja sisestab oma andmed, saab endale 10 000 $.
Nagu arvata võib, siis läks mitu head aastat, kuni keegi selle summa välja võttis
Ma saan aru vajadusest oma õigusi juriidiliselt kaitsta, kuid panna tarbija olukorda, kus enne teenuse või toote tarbimist peaks mitukümmend lehekülge spetsiifilist teksti läbi töötama, tundub utoopiline. Tõmbaks paralleeli olukorraga, kus poodi leiba või kartulit ostma minnes pead enne kauba eest tasumist läbi lugema raamatu kartuli või leiva valmistamisest. Pole midagi lühikokkuvõtte vastu, milles on põhipunktid ära toodud, aga kogu raamatut lugeda ei sooviks.
Mina ka üldiselt ei loe neid tekste. Kui loeksin, siis vist ei saakski midagi kasutada :).
Tingimuste läbi lugemisega seoses tuli meelde Eesti meediast läbi käinud lugu Vladimir Tšaštšini ja kompanii kummitusklikkidest. Inimesed laadisid alla tasuta video programmi, mille kasutustingimustega nõustudes nõustusid endale arvutisse alla laadima ka pahavara, mis muutis arvuti sätteid ja suunas tavalise DNS serveri asemel kasutama teisi servereid, mida nad siis ise kontrollisid. Sealt said nad siis kontrollida ka seda, mis reklaame kasutajad parasjagu lehel näevad. Kui pahavara sattus NASA arvutitesse, siis tõusis sellest suurem kära. Kuna asjaga kaasnes ka rahapesu siis mõisteti Tšaštšini ja ta kaaslased ka süüdi, kuigi algselt mõistis kohus nad süütuks. Pikem lugu sellest ka 23.04.2014 Pealtnägijas, kui kellelgi huvi on.
Mõnel päeval kui aega on tasuks tutvuda lõppkasutaja litsentsiga. Kasvõi huvi pärast. Läbi närida juriidilisest sõnavahust. Enamus lugemisi on ette tulnud tarkvarauuenduste haldamisega - näiteks Adobe ei väljasta .msi faile ilma litsentsi tingimustega tutvumist.
Eulad on algselt välja mõeldud mikihiiremaal, kus iga elaniku kohta "leiab paar advokaati". Enamasti teatab EULA, et antud toote tegijad üritavad vastutusest kõrvale hiilida. Kuna tarkvara "vigade" eest ei vastuta keegi.
Kuna ErkiElli mainis BSA-d, siis tasuks oma tarkvara litsentsidel/kasutustingimustel silma peal hoida. Te ei tea millise nurga alt saate tüütama tulnud BSA meestele "vastu näppe lajatada". Kohtunik teeb seda hea meelega Teie eest :)
Ei ole samuti kunagi ühtegi EULAt läbi lugenud ega tea ka kedagi, kes oleks. Küll aga tekkis selle teemaga seoses mõte, et ehk prooviks mõne nüüd otsast lõpuni läbi lugeda (kui mul peaks ülemäära palju olema). Aga kuna mitmed ettevõtted kirjutavad EULAdesse sisse ka punkti, et nende tingimused võivad muutuda ning kasutajal ei pruugi sellest aimugi olla, siis ei pruugi nende lugemisel enne millegi paigaldamist/kasutamist üldse suurt mõtet olla.
Teine mõte tekkis veel – tundsin huvi, millised on kõige absurdsemad või lõppkasutajale kahjulikumad tingimused, mis erinevatesse EULAdesse sisse on kirjutatud.
Mõned mitte eriti põhjaliku otsingu järel leitud näited sellistest tingimustest erinevates EULAdes: 1) kasutajad loobuvad õigusest firma kohtusse kaevata (loe rohkem siit) 2) toodet ei tohi avalikult kritiseerida; toote kasutamine tähendab, et teie tegevust jälgitakse (vt siit) 3) mõned veidi absurdsemad 4) pikem arutelu halvimate tingimuste kohta oli näiteks selles foorumis
Kunagi ammustel aegadel sai Windows 95 installides EULA läbi loetud, peale seda on küll automaatreziimi kasutatud, et next next next. Viimane kord, kui EULA'ga reaalselt tutvust tegin oli mingi Apple'i uuendus, mis eelnevalt meedias oli tähelepanu saanud oma "we own you" stiiliga.
Igasuguseid jaburaid EULA'sid on tehtud, tuntuimad ehk:
*iTunes ei taha et sa tuumarelvi looks
*Safarit ei tohi Windowsi installida
*Microchip võib su valdustesse iga kell sisse tungida
Ma tutvun enamuste tarkvara/teenuste EULAde/Privaatsustingimustega neid kasvõi vähemalt läbisirvides või diagonaalis läbilugedes ja täiesti eksisteerivad litsentsid/tingimused, mille ma otsast lõpuni olen läbilugenud.
Minu meelest on see eriti tähtis veebiteenustega, näideks email ja oma andmete hoiustamine. Ma tahan teada, mis tingimuste alusel ma oma kirjavahetuse ning andmed kellelegi hoida annan, mida nad nendega teha võivad, mis alustel nad mind pikalt saata võivad. Halvad üllatused ei tule niimoodi päris ootamatult.
Rakendustarkvara EULAdega tutvumine on kasulik, tead, mis tingimustel ja kus saad seda kasutada. Litsentsides võivad olla eritingimused haridusasutuste või riigiasutuste kohta. Millised on võimalikud ärilise kasutamise piirangud, palju kasutajaid on lubatud, millised on õigused tarkvara uutele versioonidele jne.
Ausalt öelda ei ole ammu sügavuti millegi kasutustingimusi läbi lugenud, kuna enamasti ei ole sellel mingit suuremat mõtet. Pea ei ole prügikast. Vanasti küll sai loetud mõnikord, aga palju sa ikka jõuad - nii muuks enam aega ei jäägi. Lõpuks otsustasin, et pole mõtet ennast vaevata, sest sügavamad juriidilised nüansid jäävad ikka arusaamatuks ja ega tavakasutajale suurt muud valikuvõimalust ju ei anta, kui kas võta või jäta. Kui sul mingit toodet/teenust ikka vaja on, siis tuleb paratamatult leppida sellega, mida pakutakse. Ja see pole ainult tarkvaraga nii. Iseasi, kui saab valida kahe või enama samasuguse asja vahel. Kui on mingi konkreetne tingimus, mida ma enda arvates vajan, siis muidugi otsin selle kohta info välja.
Neid lepinguid, mida peaks läbi lugema, tuleb iga päevaga aina rohkem juurde. Kui tingimusi kuskil muudetakse, siis sageli on ka muudatuste leidmine tehtud võimalikult keeruliseks. Loe jälle kõik uuesti läbi ja võrdle eelmise versiooniga. Ja harva on nii, et uute tingimustega midagi sinu jaoks paremaks muutub.
Küll olen hakanud rohkem jälgima seda, millised õigused telefonirakendustele tuleb anda ja üsna tihti on jäänud asi sellepärast ka alla laadimata.
Olen küll üritanud väheke sirvida EULAsid, aga mõnel juhul läheb juba päris ruttu silme ees kirjuks. Tagantjärgi mõeldes on samas natuke imelik, et pole suvatsenud ikka üle neid vaadata, arvestades kui vähe seda tegelikult ette on tulnud. Päris iga päev ikka midagi uut ju installeerima ei pea.
Üks võimalik variant, kuidas loetavust veidi parandada, oleks minu arust kasutada rohkem mingeid olemasolevaid litsentse ning nendele vajalikke laiendusi lisada. See aga eeldab, et on olemas mingi hulk väga üldiseid litsentse, mille baasil oleks igas olukorras võimalik oma lõplikud tingimused luua. See hulk ei tohiks ka eriti suur olla, et nende kõigiga oleks võimalik enam-vähem tuttav olla. Ideaalis ei sisaldaks need üldlitsentsid omakorda viiteid teistele litsentsidele, sest muidu läheb muudatuste jälgimine üpris keeruliseks. Erinevaid üldkasutatavaid litsentse ju tegelikult ka eksisteerib, aga miskipärast on ikkagi paljudel juhtudel kirjutatud täiesti eraldiseisvad tingimused täielikult välja.
Võib-olla kummaline küsimus, kuid haakub nädalateemaga: kas keegi on ise või äkki teab kedagi, kes teab kedagi, kes on mõne EULA läbi lugenud või vähemalt üritanud mõnega tutvuda?
Mina olen. Päris mitmeid.
SiimJur wrote
Vabavara on üldjuhul niikuinii täiesti vabalt kasutatav. Siis on tarkvara, mida võib kodus vabalt kasutada.
Vabade litsentside vähene tundmine ja nende "ühte patta toppimine" võib arendajale väga valusalt kätte maksta. Hea näide on BSD ja GPL litsentsidega komponentide läbisegi kasutamine (üks vabavara kõik?) ühes ja samas projektis.
Mina ikka püüan EULA'sse kasvõi kiire pilku peale heita. Viimasel ajal vähemalt scrollin kogu agreement'i teksti ülevalt alla, otsides tekstis numbreid. Numbritega kohti loen tähelepanelikumalt, juhuks kui tegemis on rahasummadega. Ilmselt paranoia, jah...
Eriti hoolikalt vaatan üle Apple iOS'i kasutustingimusi.
Reaalses elus olen paar korda notarilepingutes viga leidnud selles võtmes, et kirjas on "vara on arestitud", kohal kus peaks olema "vara ei ole arestitud". Sellised olukorrad teevad veelgi tähelepanelikumaks.
Vabavara on üldjuhul niikuinii täiesti vabalt kasutatav. Siis on tarkvara, mida võib kodus vabalt kasutada.
Vabade litsentside vähene tundmine ja nende "ühte patta toppimine" võib arendajale väga valusalt kätte maksta. Hea näide on BSD ja GPL litsentsidega komponentide läbisegi kasutamine (üks vabavara kõik?) ühes ja samas projektis.
Tõsi. Ega ma ise pole ka varem litsentsidele suuremat tähelepanu pööranud. Kuna olen tavaline kodukasutaja, siis lähtun põhimõttest, et kui on tasuta, siis on tasuta. Selle nädala materjalide hulgas on tabel, mis teemast hea ülevaate annab. Tulevikus jääb kasutatav litsents ilmselt rohkem silma.
Juhul, kui ma peaksin tarkvara/ teenuse eest maksma, loeksin väga põhjalikult tingimused lepingus läbi. Kuna internetis on tegu aga tasuta kättesaadavate programmidega, mis on laialdaselt kasutatud ja millede kohta ma uudistest/ sõpradelt/ tuttavatelt ei ole varasemalt kuulnud, et nad oleksid tingimustega nõustumise pärast kahju saanud, siis eeldan, et järelikult nõustumisega midagi väga halba kaasneda ei saa.
Tean, et see ei ole õige mõtlemine ja arvan, et see on üks koht, kus on võimalik ärimaailmas areneda. Teha näiteks ettevõte, mis teeb tavakasutajatele litsentsid väga kokkuvõtlikuks, arusaadavaks ja toob välja punktid, mis võiksid tulevikus tavakasutajale kahju tuua. Seejuures peaks ühe litsentsi "tõlkimine" olema suhteliselt odav ja kiire.
Peale esimese suure kasutajate hulga pahameele tekitamist usun, et hakatakse sellele ka rohkem tähelepanu pöörama, enne mitte.