Minu eesmärk õpetajatele on see, et saaksin tõhusalt töötada positiivse muutuse saavutamisel oma koolides, õppides tõhusalt piire tõukama, vallandamata või, kui talle antakse ametikoht, ilma vaikselt karistamata. Eesmärk on muutus koos ellujäämisega. Ma tõesti vihkan seda, kui mõni suurepärane õpetaja käitub poliitiliselt rumalalt.
Olen kindel, et paljud teist mäletavad Surnute Luuletajate Ühingut , filmi põnevast õpetajast, keda enamik vaatajaid kangelaseks pidas. Armastasin seda filmi, kui seda esimest korda nägin. Robin Williamsi portreteeritud John Keating esitas kõik minu radikaalsemad fantaasiad ikonoklastilisest õpetamisest. Kuid mida rohkem ma aastate jooksul filmi peale mõtlesin, seda enam mõistsin, et Keating oli paljuski läbikukkumine. Ta oli märtrisangar. Tal oli suur mõju ühele õpilaste rühmale ja siis vallandati ta. Ta ei loonud kunagi suhteid kaasõpetajatega ega püüdnud isegi oma direktoriga mingeid suhteid luua, ehkki see oleks olnud tõeline väljakutse. Samuti ei hoidnud ta oma radikaalseid tegusid klassiruumis, halvustades oma õpilasi avalikkuse ees. Ta võis aastaid lapsi mõjutada. Selle asemel ei muutnud ta selle kooli süsteemis midagi ja vallandati.
Psühholoog Rollo May räägib oma raamatus „ Võim ja süütus “ ohtudest, mida kujutavad üksikisikud, keda ta kirjeldab pseudo-süütutena . Seal on lapse tõeline süütus ja siis täiskasvanu pseudo-süütus, kes tegutseb viisil, mida karistatakse tema käitumise mõju tähelepanuta jätmise ja seejärel ohvrina tegutsemise eest. Mul on pikk vaimne nimekiri dialoogidest õpetajatega, kes olid raevukad selle eest, kuidas neid karistati toimingute eest, mida nad oleksid pidanud ette teadma, et need kutsuksid esile täpselt reageerimise.
Tahan võimsaid õpetajaid ja mulle meeldib Rollo May määratlus võimu kohta kui "võime põhjustada muutusi või neid takistada". Kuid mis on selle jõu tee?
Arvan, et iga uue õpetaja üks esimesi eesmärke on kooli sotsiaalse ja poliitilise süsteemi põhjalik tundmaõppimine:
- Normid
- Kirjutamata reeglid
- Õpetajate jõud
- Printsipaali stiil, väärtused ja hoiakud
- Vanemate, kooli hoolekogu ja õppealajuhataja roll otsuste tegemisel
Kui olete uus õpetaja, peaksite veetma aega üksikute vaatluste ajal. Tehke vaimseid märkmeid:
- Kes on kõige mõjukamad õpetajad?
- Millist käitumist printsess premeerib ja karistab?
- Millised kirjutamata reeglid tunduvad õpetajatele ja administraatoritele kõige olulisemad?
- Kes on lapsevanemad, kellel on kooli õppenõukogus kõige suurem mõju?
Muidugi on see vaid proovide võtmine, kuid peamine on veeta aega hoolikalt jälgides. Kõik õpetajad, nii uued kui vanad, peaksid seda teadma ja neil peaks olema selge poliitiline pilt koolist ja koolisüsteemist.
Enne kui õpetaja võib hakata isegi ümbrikku oma õpetuse järgi suruma, peab ta teadma, mis see ümbrik on. Seejärel saab otsuseid teha võimalike kaasnevate riskide selge hindamise põhjal.
Kõik poliitilised ja sotsiaalsed muutused nõuavad ühist tegutsemist. Ainult iseseisvad kangelased lõpevad peaaegu alati lüüasaamisega. Kollektiivse tegevuse kaudu ei räägi ma suurest õpetajarühmast. Vaid paarkümmend koos töötavat õpetajat, eriti tunnustatud ja kõrgelt hinnatud õpetajad, kes tõesti tunnevad süsteemi ja saavad aru, kuidas mängu mängitakse, võivad tuua kaasa olulisi muudatusi.
Õppisin efektiivse tegevuse kohta väikeselt grupilt, kes oli poliitiliselt asjatundlik, õppisin keskkooli õpetades 60ndate lõpus. Aasta-aastalt marssisid õpilased protestides, tavaliselt kevadel. Ma isegi ei mäleta, mille vastu nad protesteerisid, kuid mis iganes see oli, protestid ei muutnud midagi. Siis, 1969. aastal, otsustas viiest õpilasest koosnev grupp, et nad soovivad, et õpilastel oleks kooli otsustusprotsessis hääleõigus. Nad tahtsid tudengite-teaduskondade poliitikanõukogu. Nad rivistasid vaikselt liitlased, kelle hulka kuulusid kaks mõjukat kooli hoolekogu liiget, mitmed mõjukaimad vanemad ja kohaliku ajalehe toimetaja. Selleks ajaks, kui nad läksid suhteliselt konservatiivse direktori juurde, olid nad teda juba poliitiliselt nurgaks värvinud ja ta täitis nende soovi. Sel hetkel ei pidanud see isegi nõudmiseks olema.
Olgu see õppetund kõigile õpetajatele. Need lapsed teadsid süsteemi, oskasid seda mängida ja suutsid seda vaikselt teha. Nad otsisid muutust ratsionaalselt, mitte emotsionaalselt.
Tahan, et rohkem õpetajaid oleks kontrollitud radikaalid, kes töötavad muudatuste nimel, kuid kes teevad seda süsteemi norme kasutades. Irratsionaalne mässumees, kes on tavaliselt väga isepäine ja eneseõigustatud, ebaõnnestub peaaegu alati.