Rahvalaulu mõiste on ajalooliselt kujunenud. Mõningaid pidepunkte selle mõiste arengus.
- 18. sajandil märkis rahvalaul laule, mida laulis lihtrahvas
- John Meier (1914) toob esile, et rahvalaulu määratlemisel ei ole määrav mitte laulja (lauljate rühm), vaid laul oma eriliste ülesannete jm eripäraga: laulmine kuulub orgaaniliselt lauljate kui pärimusrühma ellu; tegemist on pigem laulmise eripäraga kui laulu eripäraga; rahvalaul sünnib ja eksisteerib lauluna (sõnaosa, viis, esitus koos)
- rahvalaulu määratlemisel 1960. aastatel süveneb arusaam laulust kui laulmisest, millel on rühma jaoks oma eriline otstarve (sisaldades nii teavet kui ka poeetikat)
Eduard Laugaste (Eesti rahvaluule, 1977: 124-125): rahvalaulus on lahutamatult seotud sõnaline osa, muusika ja esitus. Eesti rahvalaule saab jagada ajalooliselt ja vormilt vanemaks ja uuemaks.
Leea Virtanen (Suomalainen kansanperinne, 1988: 145 jj): rahvalaul kuulub pärimuslikku laulutavasse, mis ei seondu väljastpoolt rühma organiseeritud laulmisega; rajaneb kõrvakuulmisel ja ei vaja akadeemilist kooli; on tavaliselt seotud teiste tegevustega, ent ei saada ega kaunista, vaid mõjutab seda tegevust.
Ingrid Rüütel (Varafolkloorsetelt vokaalzhanridelt lauluni III. - Mäetagused nr 10, 1999, http://www.folklore.ee/tagused/nr10): eristab rahvalaulu rahvapärase ja folkloristliku tähenduse. Folkloristikas tähistab mõiste rahvalaul teatud rahvaluuleliiki, mis sisaldab invariantset struktuuri, mis säilib korduval esitamisel (variantides) ja mille alusel moodustub teatav konkreetne laulutüüp.
Rahvalaulu mõistet on seega avatud järgmistest vaatepunktidest:
- kes on laulja (lauljate rühm)
- millised on rahvalaulu (välised) tunnused
- mis on rahvalaulu otstarve pärimusrühma jaoks
- rahvalaulule olemusliku tunnuse - stabiilsuse ja varieeruvuse suhete kaudu
Kõik eeltoodud lähenemisviisid sõltuvad rahvaluule üldteooriast (kuidas käsitatakse mõistet rahvaluule) ja konkreetsest laulude uurimise eesmärgist.
Kui rahvaluule mõistet defineerida kultuuriliselt kokkukuuluva rühma sünkreetilise pärimusena, mis püsib mõõdukas muutumises, siis rahvalaulu puhul kehtib sama, kuid laul on seejuures üks rahvaluule liike. See käsitlusviis lubab rahvalauluna käsitleda ka tänapäevast rahvalaulu.