Arvan, et positiivsuse on mulle kinkinud ca kolmveerand sajandit elukogemust kenal Eestimaal, eriti aga Muhu saarel. Positiivsus ja tahe liikuda on muutunud mu harjumuseks.
Ühel mu igahommikustest jalgrattasõitudest koduküla asfaltteel peatus mu juures haagissuvilaga buss.
Selgus, et kena Rootsi abielupaar ajas vanaema sünnikodu jälgi. Viisin nad sinna. Neid vaimustasid vanaema sünnikodus säilinud kelder ja vanad kõrged puud kalmistul, minu kodu üle 100-aastane lagi ja palkseinad ning sepistatud kett. Samuti Muhu meistrite tööd piltidel mu raamatuist ja kvaliteetsetel näitusefotodel, mille koopiad kirjas neile saatsin.
Kena paar jõudis panna lilled Läänemaal pereisa vanavanemate ja vanavanavanemate haudadele.
Huvi juurte vastu ning erutav ja õnnestunud reis sundis rootslasi haarama eesti keele sõnastiku ja sütitas õpinguile. Mihklikuus sain Rootsist tänukirja, mis lisas minusse positiivsust.
Päikest endas tuleb kanda ja jagada – seega, päikest kõigisse!
Irma Järvesalu,
vanavanaema Muhust