Singapur kasvas bambuskülast suurlinnaks
Britid panid 1819. aastal aluse uuele tollivabale Aasia sadamalinnale, mis pidi murdma hollandlaste vürtsikaubanduse monopoli. Singapuri koloonia kasvas nii kiiresti, et britid kaotasid selle üle kontrolli. Selle asemel võtsid linna üle jultunud hiina klannid.
Keskpäevane päike kõrvetas troopikasaare Singapuri kohal halastamatult. Oli 1819. aasta 6. veebruar. Meeletu kuumus pani higi pärlendama ka Briti kuberneri Thomas Stamford Rafflesi laubal. Mees seisis puhastatud maatükil, mis asus saare rannikust umbkaudu 30 meetrit sisemaa poole.
Tema selja taha olid püstitatud telgid ning jalge ette asetatud punane vaip, mis oli veepiirini lahti rullitud. Mõlemal pool vaipa seisid relvadega auvalves varem brittide teenistuses olnud India sõdurid sipoid.
Thomas Raffles andis merelt saabuvat külalist oodates endast parima, laskmata end segada lämmataval kuumusel rannal. Peagi pärast keskpäeva nägigi kuberner üht alust Singapuri looduslikule sadamakohale lähenemas.
Kui paat rannikule jõudis, tähistas selle saabumist ametlik saluut. Värvikatesse siidrõivastesse riietatuna ja ühe ihukaitsja saatel tuli maale paadi reisija, Malaisia prints Tengku Long. Kui prints mööda vaipa ülespoole kõndis, andsid india sõdurid relvadega au.
Telgi ees tervitas Raffles ametlikult külalist ja Tengku Long tervitas väärikalt vastu. Mitte kellelegi kuberneri kaaskondlastest ohvitseridest ei avaldanud printsi ilmumine sellele tähtsale koosviibimisele erilist muljet. Briti kapten Crawford leidis näiteks, et printsi lehvivad siidrõivad olid selle sündmuse puhuks liiga toretsevad ja sündmatud.
„Tema rind oli paljas ja ta eksponeeris ebameeldival moel nii rinda kui ka kõhtu,“ märkis kapten.
Rafflesi aga jättis külalise vulgaarne välimus külmaks. Kohtumise edukaks osutumise korral pidi Tengku Long saama õiguse nimetada ennast Singapuri sultaniks Husseiniks apanaažiga (elatisega) 5000 Hispaania dollarit aastas. See summa võrduks tänapäevases vääringus napilt 160 tuhande euroga.
Vastutasuks pidi Thomas Rafflesi tööandjal, suurel Inglise äriühingul Ida-India Kompaniil, lubatama ehitada saarele faktooria ehk kaubakontor üheskoos asulaga. See andnuks kompaniile ligipääsu kaubavahetusele Lõuna-Hiina merel.
Kui lepingu üle oli läbi räägitud, tuli see valjusti nii inglise kui ka malai keeles ette lugeda, enne kui kaks meest ja printsi esimene minister selle allkirjastasid. Lasti veel kahurisaluute ja Suurbritannia riigilipp Union Jack heisati selleks otstarbeks püsti aetud lipuvardasse. Tengku Long oli nüüd Singapuri sultan Hussein ning saar oma 1000 elanikuga – mis sest et veel ainult paberil – saanud Briti faktooriaks ja ka sõjaliseks tugipostiks.
Kuberner Thomas Raffles teadis hästi, et see tehing oli olemuselt tohutu julgustükk. Ida-India Kompanii ei olnud andnud talle mingit luba ehitada Singapuri saarele Suurbritannia faktooriat ega määrata kohalikku printsi saare sultaniks. Samuti oli ette teada, et võimas Hollandi Ida-India Kompanii (Vereenigde Oostindische Compagnie, VOC) näeb seda sammu endavastase provokatsioonina. Kagu-Aasia kaubavahetuses domineerinud VOC pidas saart enda omaks.
Thomas Rafflesil oli aga plaan võtta Kagu-Aasia kaubavahetus hollandlaste käest ära.
Kuidas Singapur alguse sai, loe lähemalt aprillikuu Imelisest Ajaloost!