Ühel päeval hakkab igaüks tegelema sellega, milleks talle on anne antud - minu puhul on selleks käsitöö.
13 September 2008
Eks ole ju ilusad? Kahjuks mitte minu omad, vaid vastus, kui guugeldasin: "Latvian mittens"-it. Tundub, et lätlased arvastavad vitsa veel rohkem kui eestlased.
Igatahes, kuna mitmel Teist on tekkinud küsimus, kuidas vitsa kududa, tegin Teile väikese õpetuse..XLS formaat.PDF formaat
10 September 2008
Mind on tohutult häirinud, kui teatud rõivaesemete puhul kasutatakse terminit "randmesoojendaja". Niisiis tegin pisikese uurimise Eesti kinnaste teemal. Mõned huvitavad väljavõtted:
* "Kindaid arvati mitte ainult kaitsvat käsi külma eest või katvat neid töö juures, vaid neid usuti hoidvat kandjat ka kokkupuuteist vaenulike inimeste või jõududega. Seepärast arvati, et kindad isegi vöö vahele pistetult või veimevakka asetatult on kaitseks kurjade vaimude, "kurja silma" ja igasuguste õnnetuste vastu. Selles arusaamises kanti kindaid mõnikord isegi kõige soojemal suveajal /I. Manninen, Kindad, Tartu 1927, lk 5/
"
* "Alates 30-ndatest aastatest kasutati (Setu) rahvarõivaste kaunistamisel ka mitmesuguseid mustrilehtedest ja vabrikuriidelt võetud kirju. Ainult vöödes ja osaliselt kinnastes säilib vana geomeetriline kiri edasi./Eesti NSV Teaduste akadeemia, Eesti rahvarõivaid XIX sajandist ja XX sajandi algult, lk 52/
"
* "Kindad kooti Lääne-Eestis üldiselt viklitega või kirjaga, seal aga, kus esinesid roositud sukad (Häädemeeste, Tõstamaa), tehti ja roositud kindad. /Eesti NSV Teaduste akadeemia, Eesti rahvarõivaid XIX sajandist ja XX sajandi algult, lk 124/
"
* "Silmkude, milles valmistati sukki, kindaid ja mitmesuguseid muid kehakatte osi, oli suhteliselt uueks tehnikaks. Kõige varasemad seni Eestist teadaolevad rahvapärased silmkoeesemed on leitud Rabiverest (Rapla rajoon) naise laiba juurest, mis pärines XVII sajandist. Etnograafia Muuseumi kogudes leidub aga ka mõni sukk ja kinnas, mis on põimitud nõelaga villasest lõngast ja seejärel vilditaoliseks vormitud. Need esindavad nimetatud esemete kõige lihtsamat valmistamistehnikat. /I. Manninen, Kindad, Tartu 1927, lk 7/
Möödunud sajandil kooti varrastel üldiselt kõik kindad, säärised, kapekad, sukad, sokid, kuid ka teatud peakatted ja kohati kampsunidki. Silmkoetehnikas valmistatud esemeis leiame samuti nagu rahvarõivastuse muudeski osades ajalisi ja paikkondlikke erinevusi. Teatav omapärane iseloom on muhu, saaremaa, kihnu, mulgi ja setu, aga ka teiste paikkondade silmkoelistel esemetel. Hoolimata nendest kohalikest erinevustest on eesti vanadel rahvapärastel varrastel kootud rõivastusesemetel nii tehnikas kui ka ornamendis palju ühiseid jooni./Eesti NSV Teaduste akadeemia, Eesti rahvarõivaid XIX sajandist ja XX sajandi algult, lk 240/
Varasemad kirikindad olid labakindad. Need olid üldiselt ühevärvilise või triibulise randmeosa ja kirjatud laba ning pöidlaga. (viide pildile) Sellel kirikindal on kaunistuseks peale muu Lääne-Eesti lõunaosa kinnastele iseloomulikud narmad.
Kaunistusviisilt on erandlikud mulgi ja muhu vanemad kindad, milledel randmeosa on kirjatud. Mulgis oli neil kinnastel laba ja pöial ühevärviline - valge, muhu kinnastele aga on kootud laba seljale männamotiiv.
Alates XIX sajandi keskelt hakati kirjatud labakinnaste kõrval valmistama ka samasuguseid sõrmkindaid. /Eesti NSV Teaduste akadeemia, Eesti rahvarõivaid XIX sajandist ja XX sajandi algult, lk 240/
"
* "Põhja-Euroopa rahvastel varem laiemalt kasutusel olnud puu- või luunõela abil nõelumistehnikas valmistatud kindad olid tuntud Eestiski. Nõelakindad (ka viltkindad, vildid) tehti valgest villasest lõngast suus laieneva koti kujulised ning vanutati. Neid ilustati suuava äärel mõne värvilise tikkereaga ja narmastega. 18. sajandi ja 19. saj. algupoolel kasutati nõelakindaid peamiselt seoses pulma- ja matusekommetega.
17. sajandil levis Eestis varraskudumine. Kindaid hakati nüüd valmistama silkoetehnikas. Vanemad varrastel kootud kindad olid labakindad (labakud, käpikud). 18. saj. lõpul hakati kuduma ka sõrmkindaid (sõrmikuid). Ilustuste poolest olid eestlastele iseloomulikud kahe või mitmevärviliste mustritega kirikindaid. Sõrmkindaid tehti ka koekirjalisi (vikeldati) või roositi. /M. Kaarma, A.Voolmaa, Eesti rahvarõivaid, Tallinn 1981, lk 56/
"
* "Rahvarõivas oli oma ilus ja otstarbekuses täiuslik: kootud poolkindad ei peitnud sõrmuseid ega takistanud külmas kirikus lauluraamatut lehitsemast. Sõrmes kanti hõbesõrmuseid nii palju, kui raha jagus. VIIDE
"
Minu isiklik arvamus on, et poolkinnaste ning randmesoojendajate vahe peitub pöidlaosa olemasolus või puudumises. Poolkindad ulatuvad pöidlast lateraalsemale (näiteks võib poolkindaid edasi jaotada pool-labakuteks ning pool-sõrmikuteks) ning omavad pöidlaava, randmesoojendajad ulatuvad pöidlaliigesest meidaalsemale ega oma pöidlaava. Randmesoojendajaid võib leida palju ka spordirõivastuses nimetuse all RANDMESIDE
.
Head mõtlemist terminoloogia osas!
Lisaks üks kasulik viide lugemiseks arvutiga töötajaile: Artikkel karpaalkanali sündroomist
03 September 2008
"Kui tervet ei jõua, tee siis pool" Nii ma siis tegingi - poolkindad. Pisut tööst lähemalt. Idee on pärit Lääne-Eesti rahvarõivaist. "Rahvarõivas oli oma ilus ja otstarbekuses täiuslik: kootud poolkindad ei peitnud sõrmuseid ega takistanud külmas kirikus lauluraamatut lehitsemast. Sõrmes kanti hõbesõrmuseid nii palju, kui raha jagus." - väljavõte Mari Ird'i rahvariiete koduleheküljelt
.
Valmistamisel on kasutatud mustreid ja võtteid raamatust "Eesti kindakirjad", Elo Lutsepp, Irina Tammis. Labaosa mustrina on kasutuses selles raamatus lk 39, muster nr 75, milles on kombineeritud kaheksakandu ja riste. Suurest kadedusest võtsin kätte ja sain isegi keerdude ehk vitsadegagi hakkama. Kuigi jah, harjutamist nad tahavad ikka veel. Kinnastel on vitsade vaheline muster erinev, kuna alguses tegin raamatu järgi, teise kindaga proovisin vahetada punase ja valge ning tulemus sai isegi parem. Kui vahepeal mõnd suuremat harutamistuhinat peale ei tule, siis ilmselt nad jäävadki erinevad
01 September 2008
Avalik häbi on üks maru väärtuslik asi
Ma olen vahepeal valmis saanud kollase titeteki (läks ostemat teed oksjonile ka, kuigi ei ole just mu varamu kõige uhkem ese (näpunäiteid tulevikuks: kui materjal saab otsa, tuleb töö üles harutada, mitte teise tooniga jätkata ja loota, et äkki ei paista välja), aga diivanil lösutades on mõnus peale tõmmata. Kampsun sai nööbid ette (tegelikult sai ta need juba augusti kuus ette, aga ok) heidepükstel on vaja lõpetada veel teine säär (+ hargivahe kokku õmmelda ja kumm/pael ajada), laua peal hakkab suht valmis saama teine barett, teha on veel natuke kahandamist ning lehed ja vars (loodan asendada tüdrukule armsaks saanud "mustikamütsi" (heegeldatud müts, millel "vars taga"
millest kõrvad aga hoogsati välja piiluvad). Oo! Mustikamütsiga meenub tänahommikune kild. Jalutasime plikaga parklas ja tuul jalutas meiega koos. Plika tõmbas oma mustikamütsi võimalikult sügavale pähe ja seletas: "Emme, ma panen mütsi kõrvade peale, siis nad ei saaks vaadata, kui ilusad autod siin on"
Täna ma olen tegelikult veel tubli olnud. Koristasin pisut keldrit (eriti aru pole kahjuks saada
) ja otsustasin sorteerida kõik riided läbi. Seni on edukalt läinud, kolmest kastist titeriietest on alles 1. Ülejäänud tõenäoliselt peaksid rändama kuhugi turvakodusse, aga see eeldab riiete pesemist (igati mõistetav) kahjuks pole meil kodus ruumi isegi omi praeguseid riideid kuivatada rääkimata siis tervest keldritäiest titekatest. Näis mis saab, eks hetk otsustab.
Kui ma oma läpaka taas jalule saan (hetkel toimub uue kerneli install (ma vähemalt loodan, et meil on ikka veel installifaas)), siis riputan üles ka kõik (või no kõik, mis mul alles on) vanad tööd ja vahepeal valminud esemed.
29 August 2008
Nüüd mul on enda ees piinlik juba.
Lubage mul Teile tudvustada - minu poolikud projektid:
Need projektid on sellised, mis on poolikuna seisnud kuid, kui mitte aastaid, pluss mu laua peal on veel 2 suurt projekti, sahtlis üks, millel kukub kohe-kohe tähtaeg ja laua all karp asjadega, mis vajaksid pisut parandamist (siit-sealt õmblustest lahti läinud. Kõige hullem asja juures on see, et näituseks too kollane tekk vajab ainult mõnekümne sentimeetri jagu äärepitsi ja olekski valmis, aga vat, võta näpust, pole kedagi, kes valmis heegeldaks.
Samas ei saaks nagu kurta materjalinappuse üle:
Huvitav, kui ma endale nüüd luban, et ma ei võta kätte mitte ühtegi uut tegemist enne, kui kõik vanad asjad on valmis, siis kui kiiresti ma ära tüdinen? Mul oleks vaja projekti "Tee oma poolikud asjad ometigi valmis!!!"
Kusjuures, pildistamise ja postitamise vahepeal sai kollane kampsun teki pealt maha ja oma nööbid ette (tema õnn, et ma juhuslikult sobivad nööbid leidsin, muidu oleks ilmselt edasi oodanud kuni ma poodi lähen)
Kui aastas on üks kuu, mida võiks nimetada Teerajajakuu (või näiteks ka UuteAsjadeProovimiseKuu) siis mina nimetaksin selleks augusti. Nimelt just augustis valmistasin ma oma elu esimese padjapüüri (PS: jälgige ilmet modelli näol
)
Ja kuna sügist sajab ikka hirmsa kolinaga uksest ja aknast, võtsin kätte ja kudusin kriuks2 õpetuse järgi bareti.
Nagu esimestel vasikatel kombeks, läksin nii püür, kui barett mõnes mõttes aia taha. Püüri ma vist harutasin kolm korda, enne kui taipasin, kuidas on õige voltida. Bareti otsustasin mitte harutada, aga ma tahtsin teda endale kududa. Tegin täpselt õpetuse järele (eeldades, et see on siiski täiskasvanu pea järgi algselt valmistatud)...ümbermõõdust sai põhimõtteliselt paras, aga see "Nüüd kududa 16 ringi parempidiselt" on küll liiga vähe. Järgmiseks korraks kõrva taha panemiseks
Igatahes tundsin ma kudumise ajal end nagu vanaema. Peale selle et, tegemist on baretiga (mu vanaema on hirmus suur baretifänn) kasutasin ma kudumisel meie suguvõsas sügavalt juurutatud "7 varda võtet" st ei mingeid ringvardaid, kogu töö tuleb teha sukavarrastega. Tehtud! Ja kohe, kui ma olen kindel, et mu mustikalillat lõnga piisavalt jagub asun järgmise kallale.
24 August 2008
MINU VASTUSED VIIELE KÜSIMUSELE....
Mina sain mängu teatepulga Laurita´ilt, MariLiiS´lt, prk´lt ja Lauralii'lt.
Reeglid: Mängija vastab viiele küsimusele ja pärast seda saadab mängu edasi viiele-kuuele inimesele. Seejärel teavitab neid sellest nende blogide kommentaariumis. Lisaks annab pärast vastamist teada sellele, kes tema mängu tõmbas.
1.Mida sa tegid kümne aasta eest?
Kümme aastat tagasi vahetasin ma elus kolmandat korda kooli. Väike kuueklassiline külakool oli otsa saanud ja õpingute jätkamiseks tuli suunduda linnakooli. Oi ma olin siis pätt
esimesed tundidest popitamised ja nooruse uljaspäisusest äraproovitud sigaretid. Samas sellele ajale tagasi mõeldes, küll siis oli ikka aega kõigega tegeleda ka: arvutiring, kergejõustiku trenn, ujumistrenn, õpilasesindus, klassi ürituste organiseerimine jne jne jne. Umbes sel ajal hakkasid mu käsitöövusserdused ka ilmet võtma. Meie käsitöötunnid olid koos parelleel klassi plikadega ja mõni ikka suutis eriti hullusti asju kokku keerata, mõnele teisele sai tellimuse peale üht-teist ikka ära tehtud juba.
2. Viis asja “Vaja teha” nimekirjast?
= Mehele õmblustöid teha (nt ta püksitaskud ära parandada
)
= Kodu tuleks ära koristada (s.h kelder
)
= Läpakas tuleks taastada (palju õnne mulle, kes ma nädal tagasi kursaõe üle ilkusin, kui temal kõvaketas vastu taevast lendas, mõne tunni pärast oli mul omal sama seis)
= Ülikooli vastuvõtueksamiteks tuleks hakata valmistuma
= "Poolikute projektide" kastist tuleks asju ära lõpetada
3. Lemmiknäksid?
Vahvlid! Need, mida vana hea "Estaga" küpsetada saab
4. Mida sa teeksid, kui oleksid miljonär?
Siis mul oleks oma maja, linna ääres, metsa taga. Ja mul oleks Alaska Malamuut või Siberi Husky. Ma leiaks sellise töö, mida ma saaksin teha kas vaba graafiku alusel või lausa kodus ja ma saaks oma plikaga rohkem koos olla. Me käiks plikaga mõlemad rahvatantsutrennis ja laulmas (tegelikult saab seda teha siis ka kui me pole miljuneerid). Reisimas käiksime me ka rohkem, näiteks Inglismaale tahaks esimeses järjekorras jõuda.
5. Kohad, kus oled elanud?
Sargvere küla (Paide vald, Järvamaa); Kuremaa alevik (Jõgeva vald, Jõgevamaa); Rõuma küla (Risti vald, Läänemaa); Nõo alevik (Nõo vald, Tartumaa); Tartu linn (ka praegune elukoht)
Otsisin välja veel 3 inimest, kes pole jõudnud küsimustele vastata. Need on: alexis; kaidikarmen; Susserdaja
19 August 2008
"Värvilist setu pitsi hakati setumaal valmistama 19. sajandi keskel. Nende pitsidega kaunistati pühaserättide ehk ikoonilinade otsi, rahvarõivaste juurde kuuluvate pealinikute otsi ja mitmeid pulmakommetega seotud tekstiilesemeid.
Esialgu olid pitsid punase- ja valgekirjud ning puuvillased.
... Valmistatud heegelpitsid olid kitsad ja valdavalt olid pitsimustrites geomeetrilised ornamendid.
...
Pitsid levisid talust tallu ja külast külla. Neid valmistati järeleheegeldamise teel, iga meister lisas veelgi midagi ka omalt poolt. Nii leidub praegupalju huvitavaid pitse, mis on üsna sarnased kuid väikeste erinevate nüanssidega. Kui juhtus, et setu naisel ei tulnud heegeldamine piisavalt hästi välja, leidus külas alati mõni kuldsete kätega meister, kes pitsi valmis heegeldas. Naile tasuti enamasti tööga talus või põllul.
20. sajandi alguses hakkasid müügile jõudma ka vabrikupitsid mis tõrjusid aeganõudvad keerulised heegelpitsid tagaplaanile, nii peaaegu 70 aastaks."
*Ulve Kangro, "Setu pits", 2005 Räpina, lk 3-4*
Nii võiks sisse juhatada minu seekordse "12 rahvusliku kuu" projekti esimese eseme. Töö "okkaks" sai meie pere preili, kes oli nõuks võtnud oma pearätt Kaubamajja unustada ning nagu ütleb Vana-Kuldre vanasõna: "Hädä aab imä heegeldämä" Algse idee kohaselt valmistusin heegeldama neljavärvilist pitsi ("Setu pits", pits nr 2, lk 10-11), kuid nagu proovilappidest selgus oli pikk aeg heegeldamisest kõrvale hoiduda teinud oma töö. Nii ma siis alustasin millegi lihtsamaga, mis, nagu lõpuks selgus, ka väga effektne välja kukkus.
Pisut räti värvidest:"Värvid annavad setu pitsile hinge ja täiuse. Värvid pole setu pitsis kunagi tuhmid, nad rabavad just oma jõulisuse ja rõõmsameelsusega.
...
Punast värvi peetakse eluvärviks, see ei puudu ühestki värvilisest pitsist. Samuti peetakse seda maagiliseks värviks, mis kaitseb kurja eest. Punane lõng seoti ümber haige valutava käe või jala. Marjule minnes seoti korvi külge, et marjasaak oleks hea. See värv sümboliseerib ka noorust, armastust, rikkust, tervist aga ka sõda.
Punane tähistab püsimajäämist.
Valge on valguse, puhtuse, tarkuse ja teadmise värv, väljendab rõõmu ja õnne. Samas on ka setudele leinavärv, tähistades seega ka surma. Mare Piho on raamatus "Punane ja Valge" öelnud: Olla valges tähendab setude jaoks olla õiges vahekorras nii elavate kui surnutega, seega olla terve, kahjustamata ning kurjusest puutumata.""
*Ulve Kangro, "Setu pits", 2005 Räpina, lk 5*
Niisiis saagu see rätt meid kaua teenima
27 Juuli 2008
Kui üks asi peab tuksi minema, siis ta seda ka teeb. Nimelt minu ja Ede suurepärane projekt "Räpina naise hame" on senini ainult veninud ja võssa jooksnud. Ok, venimine on põhjendatav sellega, et eks ole ka muud teha, kui ainult tikkida ja kurrutada, aga... Meie põhiline alustala, lõiked jooksid küll rappa.
Kuna "Üheksa nulliga Eestisse" oli vaja valgeid linaseid riideid, siis ma võtsin plaaniks, et proovin meie hame lõiked järele - noh, et tikanditega kangas ei peaks korduva harutamise all kannatama. Tulemuseks oli mitmevärviline käkerdis (poole töö peal otustas üks linane otsa saada ja häda sunnil tuli haugata teisest kangajupikesest). Mille paganama moodi on tehtud sirge lõikega kraed nii, et nad kogu särki turjale kokku ei puhvitaks?! Ok, võibolla oli meie vanarahvas tibake kogukam ja rinnakam, kui tänapäeva liina näijod, aga ikkagi. Ma ajasin vist 3 kurruniiti kuklasse, aga võta sarvest, ei avitanu', ikke puhvis. Põllega annab teda täitsa sättida ja voltida nii, et väiga hull pilt ei jää, aga ega Tuljaku "käed taevapoole" tõstet ka teha ei anna (ilmselt sellega ma varruka õmblusest lahti tõmbasingi). Eriti hulluks läheb pilt siis, kui ma peaks hamele peale tõmbama pihaga seeliku. Siis ei voldi keegi seda kukalt sirgeks (mitte, et Lõuna-Eestis pihaga seelikuid harrastatud oleks, aga selline juhus tuli etenduse ajal välja).
Igatahes on päristöö seal maal, et esimene varukas (juba tikitud) vajab tiba harutamist (natuke tuleb lühemaks lõigata ja uued kurrud tuleb teha - mõlemasse otsa), teise varuka tikand edenes Viljandi Folgil niivõrd jõudsalt, et teha on veel 9+2 rida (2 lõnga suurt mustrit ja viimased 9 lõnga peent mustrit). -PS: eelmise ja tänase hameteemalise postituse vahel ma tikandit eriti kätte võtta ei jõudnud
- Ja siis ma ei suuda ilmselt otsustada, kas õmmelda ja pärast tikkida õlalapid, või vastupidi. Aga augustilaagriks peaks ta siiski valmis saama. Sinna on umbes ... 25 päeva ... äkki jõuabki.
26 Juuni 2008
Häda!
Kuigi üks projekt ajab teist taga ja sahtlid ning kapinurgad on kõik poolikuid asju täis, ei anna aru asu. Mõistus võttis pähe, et ühele mõnusale töökaaslasele on hirmus tarvilik sünnipäevaks üks kingitus meisterdada. Oleks siis lugupeetud kodanik Ülemine Korrus nii palju ka tark, et mõtleks välja, mida paganat noormehele kinkida, aga ei. Selle vaeva jätab ta minu näha. Niipaljukest ütles ette, et vaadaku ma ikka, et oleks praktiline (noh, et saaks ikka iga päev eputada).
Kui oleks tali, oleks lihtne - ükski meesterahvas ei ütle kunagi ära ühest heast sokipaarist (olgu need siis kasvõi põlvikud). Kindaid ei tasu vist ka kududa. Ega tali küll taeva jää (meenutagem hää sõnaga märtsi lõpus (26.03 oli vist) maha prantsatanud lund), aga võiks ikkagi olla ju midagi "hooajasõltumatut". Korraks oli peas linase särgi idee, aga see eeldaks ju noormehe mõõtmist ja võib ikka tiba veider välja kukkuda küll: "Tule korraks siia, ma tahan sind üle mõõta!" Neiu! Mis teil mõttes on?!
Korraks oli mõte, et võiks maalida ühe mehemõõtu kohvitassi. Praeguse seisuga on see idee ka kõige kandvam. Samas siinne kommentaarium ootab värskeid välgatusi.
Subjekt:
Mees
Sündinud :1977
Põhitöö: Autojuht
Iseloom: Keevaline õrnuke (solvumisaldis)
Välimus: Keskmist mehemõõtu, blond, väga ilusa naeratusega
I am a Genius!
Ta ju hiljuti alles uuris, kas saaks tööandja kuludega endale nahkmappi soetada. Sõitku seenele oma nahkmapiga! Saab tikanditega linase