Toidust ja joogist saadav energia peab katma individuaalsed energia kulutused, mis on kooskõlas inimese kehakaalu, kehakoostise, kehalise aktiivsuse ja hea tervisega. Lisaenergiat on vaja lastele kasvamiseks, rasedatele kudedesse ladustamiseks, imetavatele emadele piima produktsiooniks.
Päevane energiakulu jaotatakse järgnevateks komponentideks:
- Põhiainevahetuse energiakulu (PAV) ehk puhkeoleku energiakulu ehk baasenegiakulu on vajalik hingamiseks, südametööks, kehatemperatuuri säilitamiseks ja teisteks eluvajalikeks funktsioonideks.
- Toidu seedimise ja omastamise energiakulu on energiahulk, mis on vajalik toidu seedimiseks ja sellest toitainete omastamiseks.
- Kehalise aktiivsusega seotud energiakulu
- Energiakulu mõõdetakse kilodžaulides [kJ] (1 kJ = 0,24 kcal; 1 kcal = 4,184 kJ). Eestis kasutatakse energeetilise väärtuse ja soovituste arvutamisel enamasti kilokaloreid.
Keskmiselt on meeste energiakulu suurem kui naistel. See tuleneb peamiselt sugude vahelisest keha kasvu ja –koostise erinevusest. Kehalise aktiivsuse tasemest (PAL) lähtuvalt võib samast soost sama vana ja samade parameetritega inimeste tegelik energiavajadus olla vägagi erinev.
- PAL 1,4 – istuv töö ja minimaalne kehaline aktiivsus vabal ajal
- PAL 1,6 – istuv töö koos kerge füüsilise tegevusega ja vähene kehaline aktiivsus vabal ajal
- PAL 1,8 – töö, mis nõuab nii seismist kui aktiivset liikumist, suur kehaline aktiivsus ka vabal ajal
Valdava osa inimeste füüsilise aktiivsuse tase on 1,4, liikuvamatel 1,6, vaid väheste (sportlikult eriti aktiivsete) inimeste puhul on selleks tasemeks 1,8.
Energiakulu (peamiselt PAV) vähendavad või suurendavad järgmised tegurid:
- külm või kuum keskkond, geneetilised erisused,
- hormonaalne seisund (nt kilpnäärme ja kasvuhormooni kontsentratsioon veres),
- sümpaatilise närvisüsteemi aktiivsus,
- psühholoogiline olukord,
- ravimite tarvitamine ja
- mitmed haigusseisundid.