Vastsündinutel tekib lacrimaalkanali takistus erinevate allikate järgi 7-14% lastest.
See on seisund, kus pisaravoolu tavaline väljavool katkeb pisarikanali täieliku või osalise ummistumise tõttu.
Nasolakrimaalse kanali struktuur vastsündinul
Pisaravool täidab mitmeid olulisi funktsioone:
- Kaitseb silma kuivamise eest;
- Osaleb valguse murdumises;
- Moodustab pisarfilmi;
- See toidab sarvkesta.
Pisarat toodab nääre, mis asub silmade pesa ülemises välisservas lacrimalis. Esialgu siseneb see konjunktiiviõõnde ja seejärel pisaravõre kaudu silmade sisemise nurga lähedale. Liigne pisarad läbi ninavooliku nina närvisüsteemi.
Vastsündinutel on nina kanal suhteliselt lühike - ainult 8 mm, samas kui täiskasvanutel on kanali pikkus 14 kuni 15 mm. See loob soodsad tingimused nakkusetekitajate pääsemiseks pisarasse. Lisaks on vastsündinutel asuv küünte kanal vähearenenud, mis aitab kaasa ka mikroorganismide sissetungimisele (sissetungimisele).
Takistuste moodustumise mehhanism
Nasolakrimaalse kanali kogu sünnijärgse arengu periood on suletud õhukese kilega, mis takistab amnioni vedeliku sisenemist nina närvisüsteemi. Kuid lapse läbisõidu ajal läbi sünnikanali või esimese nutma, murdub see film ja vabastab nasolakrimaalse kanali sissepääsu. Kui seda ei juhtu, tekib dakrüotsüstiit - vedeliku stagnatsiooni tõttu pisaraviku kanali põletik.
Esimene märk noortele pisarateede takerdumisest on suurenenud rebimine. Kui esimestel nädalatel pärast sündi ei taastu kanali avatus, nakatuvad ained (viirused või bakterid) tungivad pisarasse ja tekib mädane põletik.
Mõnedel lastel võib pisarfilmi esimese kuue kuu või aasta jooksul iseseisvalt lõhkeda. See on tingitud nasolakrimaalsete kanalite kasvust ja laienemisest, mille tulemusena kile venib ja puruneb. Kogu aeg peab laps olema silmaarsti hoolika järelevalve all. Kõikide meditsiiniliste soovituste järgimise korral on võimalik vältida pisarikottide põletikku.
Tekkimise põhjused
Järgmised tegurid võivad põhjustada nasolakrimaalse kanali ummistumist:
- Ninakanali osaline või täielik puudumine;
- Pisarahva arengu anomaaliad (näiteks divertikulite olemasolu - patoloogilised protsessid);
- Pisarahvli vale paigutus;
- Pisarate süsteemi traumaatiline kahjustus (näiteks hooletu sünnitusravi ajal);
- Kaasasündinud kitsas nina kanal;
- Nina vaheseina kõverus ja teised ninaõõne struktuuri kõrvalekalded;
- Dacryocystocele - dropsy sac.
Obstruktsiooni sümptomid
Nasolakrimaalse kanali takistus võib tuvastada isegi sünnitushaiglas. Enamikel juhtudel on see probleem end tunda palju hiljem.
Kõige esimene haigusnäht - põhjuseta pisaravool lapsele. Lisaks võib see olla nii ühepoolne kui ka kahepoolne (kahe silma samaaegse kahjustumise korral).
Mõni aeg pärast pisarate ilmumist hakkavad silmad punetama, areneb dakrüotsüstiit. Samal ajal moodustub pisarvedeliku stagnatsioon, mis on soodne tingimus bakterite lisamiseks ja nende edasiseks paljunemiseks.
Seal on mädane tühjendus, millega võib kaasneda ripsmete liimimine ja temperatuuri tõus. Tavaliselt on dakrüotsüstiidi põhjustajad streptokokid, E. coli, stafülokokk, harvem - klamüüdia ja gonokokid.
Mõnikord on need sümptomid vastuolus vastsündinute konjunktiviitiga. Kuid konjunktiviit, erinevalt dakrüotsüstiidist, on sageli kahesuunaline. Lisaks on olemas mitmeid teisi diagnostilisi omadusi, mis võimaldavad neid tingimusi diferentseerida. Lisateavet nende kohta leiate jaotisest "Diagnostika".
Lacrimaalsetest punktidest pisaradelt surudes vabaneb hägune ja rabeda vedeliku tilgad. Suurimat kogust sellist tühjendamist täheldatakse pärast lapse ärkamist või tugeva nuttimise ajal.
Dakrüotsüstiidi progresseerumise korral tekib pisarahva ectasia - selle paisumine ja mahu suurenemine. Samal ajal on ülalpool olev nahk hüpermaatiline (punane) ja dramaatiliselt venitatud. Eriti tähelepanuta jäetud juhtudel võib kott jõuda küpse kirsi suurusele.
Pisarateede obstruktsiooni diagnoosimine
Imikute dakrüotsüstiidi diagnoos põhineb anamneesil (ema küsitlemine haiguse kulgemise kohta) ja täiendavate uurimismeetodite kasutamine:
- Oftalmoloogiline uuring. Võimaldab tuvastada pisaravoolu, silmade punetust ja silmalaugu, lokaalse väljaulatuva osa esinemist pisarahvli projektsioonis, hinnata ripsmete kasvu, kontrollida rebimispunktide olemasolu ja silmade väljutamise olemust.
- Ninakaudne test. Selle abil saate hinnata kogu rebendussüsteemi läbilaskvust. Enne silma täitmist sisesta 3% krae. Seejärel viiakse sobivasse nina läbikäigusse väike vatitampoon umbes 2 cm sügavusele. tampoonile ilmus punane värvus, seejärel on proov positiivne, mis näitab täielikku nasolakrimaalse kanali avatust. Kui värvimine ilmneb mitte varem kui 10 minutit hiljem, peetakse proovi aeglaseks ja see võib olla märgiks kanali osalisest takistusest (ummistumisest). Kui tampoon ei ole üldse värvitud, on proov negatiivne ja kinnitab ninakanali takistuse diagnoosi. Tuleb märkida, et selle uuringu ajal on laps rahutu ja reeglina karjub. Sellega seoses on kollargooli (punase värvuse) väljanägemine kõri tagaküljel mugavam kontrollida.
- Laboratoorne (bakterioloogiline) silmade eritumise uurimine patogeenide avastamiseks ja nende tundlikkus antibakteriaalsete ravimite suhtes.
- Ninaõõne endoskoopiline uurimine.
Põhjalik diagnostika peab tingimata sisaldama veri ja uriini põhjalikku kliinilist analüüsi, samuti seotud spetsialistide (lastearst, ENT arst) konsultatsioone teiste haiguste välistamiseks.
Vastsündinutel on pisarateede obstruktsiooni ravi
Mitte mingil juhul ei saa kodus alustada vastsündinutel dakrüotsüstiidi enesehooldamist. Ja isegi enam ei pea kuulama vanavanemate, kogenud naabrite ja teiste nõuandeid. See võib kaasa tuua tõsiseid tagajärgi (haiguse üleminek kroonilisele vormile, pisarahvli flegmoon, orbiidi flegmoon).
On mitmeid taktikaid vastsündinu juhtimiseks, kellele on diagnoositud nasolakrimaalne kanalisulgus: konservatiivne (oodatav) ja toimiv. Olgem üksikasjalikumalt iga suunaga.
Ravimid
Paralleelselt massaažiga võib arst määrata antibakteriaalseid aineid, et vältida infektsiooni lisamist. Antibiootikumide valik sõltub otseselt mikrobioloogiliste uuringute tulemustest.
Need on tavaliselt silmatilgad, mida tuleb pärast massaaži mitu korda päevas manustada sidekesta õõnde.
Järgmistel ravimitel on hea antibakteriaalne efektiivsus: vigamoks, tobrex, levomüketiin (0,3%), oftaquix, gentamütsiin (0,3%).
Vastupidiselt levinud arvamusele on albucide kasutamine lapsele ebasoovitav kahel põhjusel:
- Süstimise ajal põhjustab instillatsiooni;
- Seda iseloomustab kristalliseerumine (sadestumine). Ja see võib veelgi raskendada nasolakrimaalse kanali ummistumist.
Toimimine
Kui konservatiivsetel ravimeetoditel ei ole soovitud mõju, on vajadus kirurgilise ravi järele - nasolakrimaalse kanali tundmine. Samal ajal erinesid arstide arvamused selle manipuleerimise ajastusest.
Mõned usuvad, et kõige optimaalsem periood langeb lapse elu 4. – 6. Kuule. Teised usuvad, et pärast kahe kuu möödumist ebaõnnestunud konservatiivset ravi tuleb kasutada sensatsiooni. Igal juhul valitakse sondi ajastus individuaalselt sõltuvalt igast konkreetsest juhtumist.
Nasolakrimaalset kanali kõlamist teostab lapse silmaarst polükliinilises keskkonnas. Reeglina kasutatakse lokaalanesteesiat.
Laps liigub tihedalt ja õde kinnitab oma pea. Esialgu laieneb nasolakrimaalne kanal koonilise Siegel sondiga, mis sisestatakse lakrimalusse.
Seejärel sisestatakse kanalisse pikk Bowmani sond, mis läbib embrüonaalse filmi. Seejärel pestakse kanalit desinfitseerimislahusega. Kõlab vaid paar minutit ja on lapsele täiesti ohutu.
Ennetava eesmärgiga pärast sekkumist määratakse lapsele antibakteriaalsed tilgad, UHF ja massaaž.
Kui operatsioon ei õnnestunud, on obstruktsiooni põhjuseks emakasisene arengu kõrvalekalded (näiteks nina vaheseina kõveruse tõttu). Seejärel võib osutuda vajalikuks tõsisem kirurgiline sekkumine.
Vastsündinutel on lacrimal-kanali massaaž
Meditsiiniline massaaž: Tavaliselt algab konservatiivne ravi vastsündinu pisaratee massaažiga. See on vajalik, et aidata kaasa kile purunemisele ja seega taastada nasolakrimaalse kanali avatus.
Mida kiiremini alustab ema massaaži, seda suurem on taastumise võimalus ilma operatsioonita. Fakt on see, et vanuse tõttu muutub film palju tihedamaks ja seda on üha raskem murda läbi massaaži.
Massaažireeglid vastsündinutel asuvate pisarateede takistamiseks:
- Enne protseduuri peske käed keeva veega ja seebiga, peske hoolikalt küüsi ja lõigake need lühidalt;
- Paks, mis väljub pisarapressi surve ajal, tuleb eemaldada steriilse marli padjaga, mis on niisutatud furatsilinomiga või kummeli puljongiga;
- Püüdke meeles pidada kõiki meditsiinilisi soovitusi seoses massaažiga, eriti jõuga, millega vajutada. Liiga kerge jootmine ei mõjuta samal ajal liiga intensiivseid liikumisi, mis võivad kahjustada last.
Kuidas masseerida pisut kanalit lapsele:
- Sõrme otsaga lükake õrnalt silma sisemise nurga piirkonda ja keerake sõrme nina suunas;
- Nüüd vajuta järk-järgult lacrimal sac, et kustutada mucopurulent eritised. Tehke kõike väga ettevaatlikult, et mitte kahjustada lapse õrnat kõhre ja luud.
- Lacrimal sac'ist välja tulnud tühjendus, puhastada õrnalt furatsiliini sooja lahusega kastetud marli tampoon. Ravimi kontsentratsioon peaks olema 1: 5000. Sama eesmärgiga võite tilgutada mõni tilk seda lahust silma.
- Pärast konjunktiiviõõnsuse tühjendamist jätkake pressimis- ja libistamisliigutusi, nagu on kirjeldatud punktis 1, mitu minutit.
- Nüüd alustage tõmblevate liikumiste sooritamist silma sisemisest nurgast kuni pisarahvli projektsioonini. Need liikumised võivad läbida filmi nasolakrimaalses kanalis.
Massaaž vastsündinutel asuvate pisarateede ummistumise korral tuleb korrata 4-5 korda ja teha vähemalt kuus korda päevas. Nüüd sa tead, kuidas korralikult massaaži dakryotsüstiitiga lacrimal kanalit vastsündinutel.
Parim on massaaž, kui laps nutab. Fakt on see, et laps pingutab kõiki oma lihaseid, eriti näolihaseid, mis võivad kaasa aidata embrüonaalse filmi purunemisele.
Vastsündinutel on lakkekanali sulgemine
Peamiseks põhjuseks, mis põhjustab vastsündinutel pisarateede takerdumist, on kaasasündinud nägemishäirete struktuurid, kus silmakanal ei avane õigeaegselt. Selle tulemusena on lapsel pisarad, bakteriaalne infektsioon võib kaasneda patoloogiliste sümptomitega. Kui diagnoosi kindlaksmääramiseks õigel ajal on ravi ette nähtud konservatiivseks. Kui ummistus ei ole ravimiga lahenenud ja kanal on endiselt suletud, viiakse nina kanalite stenoosi kõrvaldamiseks läbi kirurgiline operatsioon.
Peamised põhjused
Kui laps on emakas, on selle pisarateel suletud spetsiaalse kilega, mis kaitseb nägemisorganeid lootele ümbritsevast vedelikust. Vahetult pärast lapse sündi nina kanalil avanevad tubulid ja neis olev membraan läheb väljapoole. Kuid üksikjuhtudel jäävad kanalid suletuks või nende osaline takistus tekib. Seejärel tehakse lacarimaali tõkestamise diagnoos, mis tuleb alustada võimalikult kiiresti.
Vanemate imikute puhul võib nasolakrimaalse kanali kitsenemine esineda selliste häiretega nagu:
- nägemisorganite nakkus;
- nina ja silmade vigastused;
- ebanormaalne nina luu moodustumine;
- neoplasmid.
Mõista, et imikutel on iseloomulike sümptomite tõttu pisaravoolikud blokeeritud. Laps selles vanuses ei suuda seletada, mis teda häirib. Kui silm hakkas teistmoodi vaatama, nagu alati ja kaasnevad märgid ilmuvad, ei tohiks te ummistuse pesemist ise teha ja proovida probleemi ise lahendada. Sageli paranevad, kuid nad on lühiajalised. Sümptomid tulevad tagasi ja kui te ei ava kanalit, tekivad komplikatsioonid, mida on palju raskem ravida. Mõnikord võib visuaalse süsteemi struktuuri katkestada loote anomaalia tõttu. Siis on lapse pisarad täielikult puuduvad. Seda häiret nimetatakse atresiaks. On oluline eristada seda stenoosist, sest siinne ravi on erinev.
Millised sümptomid sind häirivad?
Kui rebendikanal on lapse ummistunud, ei pruugi sümptomid kõigepealt häirida. Kuid mõne aja pärast hakkab haigus ennast tundma. Sageli paikneb põletik ühes silmis, kuid mõnikord mõjutab see haigus mõlemat organit. Imikud ja vanemad lapsed saavad kapriissed, ärritunud, käituvad imelikult. Esitatakse ka selliseid sümptomeid nagu:
- Suurenenud rebimine. Silmad joovad pidevalt, helbed on väsinud, pisarad.
- Purulentne heide. Pisarakanali ummistumisega kaasneb peaaegu alati bakteriaalse infektsiooni lisamine. Selle tulemusena püsib silma pidevalt, tork akumuleerub liistude vahelises ruumis, mistõttu hommikul lapsed avavad oma silmad raskustega.
- Silmalau ja silmamuna põletik, turse ja punetus. Kui nasolakrimaalne kanal on ummistunud, ei voola vedelik normaalselt, vaid seisab. Selle tulemusena tekib infektsioon. Põletikulisele alale vajutades muutub laps haigeks.
- Sümptomaatilise ravi ebaefektiivsus. Antibakteriaalsed tilgad aitavad lühikest aega, sest need kõrvaldavad ainult sümptomid, kuid ei lõhusta blokeeritud kanalit. Kui see kunagi ei avane, siis patoloogilised tunnused naasevad kiiresti.
Sageli, alla ühe aasta vanustel lastel, kulgeb pisikeste kanali stenoos ilma eriravi. Aga kui selleks ajaks ei ole kanalid veel avanud ega blokeerinud, viiakse läbi nende kirurgiline puhastamine, mille abil on võimalik patoloogiast vabaneda.
Võimalikud tüsistused
Kui vastsündinutel ei ole patoloogilise vedeliku kuhjumise tõttu avanenud või liiga kitsas kanal, siis tekib pisarahvli üleküllus, mis muutub nähtavaks visuaalse kontrolli käigus. Varsti toimub bakteriaalne infektsioon, mille tagajärjel progresseerub lapsel krooniline kõhukinnisus. Kui te ei puhasta ummistunud pisarakihti ja ei ravi seda haigust, suureneb närvikahjustuse tekkimise oht, mis võib põhjustada aju abstsessi ja sepsi.
Diagnostika
Kui pisar nina kanal on lapse poolt blokeeritud, hakkavad teda häirima iseloomulikud tunnused, mida ei saa tähelepanuta jätta. Sel juhul on eneseravim vastunäidustatud, kuna suletud kanalid põletuvad ja eluohtlike tüsistuste tekkimise oht suureneb, mistõttu on vajalik arsti külastamine. Haiguse raviks on lapse silmaarst, see on kirjutatud esimesel kohtumisel. Arst viib läbi füüsilise kontrolli, palpatsiooni, küsib häirivate sümptomite kohta, kogub kõik andmed. Efektiivse raviskeemi määramiseks suunab arst teid mitmetele täiendavatele diagnostilistele protseduuridele, näiteks:
- test Vesta;
- katse fluorestsentsvärviga;
- dakrioskintigraafia;
- limaskesta bakposev;
- drenaaž, mille abil puhastatakse ja diagnoositakse nasolakrimaalne kanal.
Kuidas ravida?
Ettevalmistused
Nasolakrimaalse kanali obstruktsiooniga kaasneb põletik ja peenise eritumise väljavõtmine pisaraidest. Taastumise kiirendamiseks puhastatakse silmad ravimi Furacilin spetsiaalse antiseptilise lahusega. Protseduurile soovitatakse kasutada puuvillast tampooni, sest vilja saab siduda marli või sidemega ning kui lapse silmad on avatud, võivad need individuaalsed viljad tungida silmalaugude alla ja põhjustada täiendavat ebamugavust. Kui konjunktiviit on liitunud, on antibiootikumid hädavajalikud. Sellised silmatilgad on ette nähtud:
Ravimi enesehooldus ja asendamine ilma arsti teadmata ei ole lubatud. Kui ravi on katkenud, ei saa haigust ravida ja komplikatsioone ei saa vältida.
Massaažiteenused
Pärast silma töötlemist antiseptilise lahusega massaaž nasolakrimaalset tubuli. Selleks, vajutades sõrme õrnalt, teeb arst põletikuala vastasele närvilisele liikumisele. Protseduuri efektiivsust näitab silma sisemise nurgaga mädane sisu. Massaažitöid tohivad teha ainult arst, sest lapsele on võimalik ise kahjustada.
Operatsioon
Sageli 6 kuu jooksul, maksimaalselt aasta jooksul, läbib haigus konservatiivse ravi abil, kanal avaneb, rebimisfunktsioon normaliseerub. Kui see ei juhtu, on kile tihendatud, siis on selle eemaldamine palju raskem. Seega, kui arst ei näe ravimite ravi positiivset dünaamikat, siis otsustatakse teha operatsioon, mida nimetatakse lõhkekanaliks või pisarateele.
Protseduur viiakse läbi kohaliku või üldnarkoosi all. Kõik sõltub lapse keha omadustest. Operatsiooni jaoks kasutab kirurg spetsiaalset instrumenti, mida nimetatakse Bowmani prooviks. Selle abiga on võimalik mehaaniliselt eemaldada kõik kanali õõnsuses olevad takistused, eemaldada pistik või kile. Pärast protseduuri lõppemist pestakse silma antiseptilise lahusega. Toimingu edukust näitab lahuse läbitungimine nina kaudu või ninavähki. Pärast sellist kirurgilist protseduuri taastatakse avatus. Taastusravi on kohustuslik, mille käigus rakendatakse ravimeid ja muid abiprotseduure, näiteks füsioteraapiat UHF-i abil.
Ennetamine
Ninavooliku kaasasündinud obstruktsiooni ei saa vältida. Sellisel juhul on oluline diagnoosida võimalikult kiiresti ja alustada ravi arsti järelevalve all. Vanematel lastel on haavandite kanalite ummistus vigastuste ja krooniliste nakkushaiguste tagajärg. Seetõttu on vaja viivitamatult ravida kõiki nakkusohtlikke bakteriaalseid patoloogiaid, kaitsta nina ja visuaalset süsteemi vigastuste eest, jätta tähelepanuta isikliku hügieeni reeglid. Lisaks on kasulik tugevdada immuunsüsteemi, süüa õigesti ja juua piisavalt vedelikku. Raskete sümptomite korral on keelatud enesehooldus. Ainult õigeaegne arsti külastamine aitab vältida tüsistusi ja tagajärgi.
Kõik dakrüotsüstiidi kohta või sellest, kuidas eemaldada väikelaste kanalisatsiooni takistus
Pisarateede takistus tekib iga lapse sünnist alates. Kui tekivad provotseerivad tegurid, algab haigus selle ohtlikuks arenguks, mida iseloomustab tõsised tagajärjed. Seetõttu vajab pisaravool, või nagu seda nimetatakse ka dakrüotsüstiidi raviks, kiiret ravi.
Selline patoloogia tähelepanuta jäetud olekus võib põhjustada nägemiskaotust, mis on vastsündinu jaoks vastuvõetamatu.
Mida nimetatakse dakrüotsüstiidiks?
Pisarikanali takistamine on seisund, kus häiritakse pisarate looduslikku väljavoolu. Haigusele on iseloomulik põletikulise protsessi areng vastsündinu pisarahvas.
Kuidas nasolakrimaalne kanal lastel on?
Nasolakrimaalse kanali struktuur annab täieliku pildi pisaravoolu takistuse kujunemisest. Lacrimal fossa on raud, mis vastutab vastsündinu pisarvedeliku tootmise eest.
Pisar läbib raske tee. Silma pesemine, see langeb sisemise nurga piirkonda, kus see voolab kanalite kaudu pisarasse. Pisar-nina kanali kaudu siseneb ninasõõrmesse liiga palju pisaraid. Selle ülesehituse tunnus vastsündinul on väike. See aitab kaasa nakkuse tungimisele nägemisorganites.
Kuidas moodustub pisaravool?
Kui laps on emaka sees, blokeerib alusplaat algse filmiga. See blokeerib amnionivedeliku voolu hingamise ja nägemise organites. Niipea kui laps on sündinud, murdub membraan ja visuaalne seade hakkab normaalselt töötama.
Mõnikord ei täheldata läbimurret. Pisaravool, mis on blokeeritud kanali pistikuga, hakkab otsima teisi läbipääsu. Sarnane stagnatsioon pisarahvas hakkab süttima, mis viib dakrüotsüstiidi tekkeni.
Vastsündinute riskirühm
Kõige sagedamini diagnoositakse pisarate kanali obstruktsioon alla 2 kuu vanustel imikutel. Selline haigus on allutatud igale vastsündinud nägemisorganite süsteemi spetsiifilise struktuuri tõttu.
Siiski on imikutel dakrüotsüstiidi teket mõjutavaid tegureid:
- sünnikanali läbimise ajal tekkinud vigastused;
- pisaravoolu ebanormaalne areng.
Dakrüotsüstiidi oht
Käivitatud haigus võib põhjustada dakrüotsüstiidi ülemineku kroonilisele staadiumile. Lisaks viib õige ravi puudumine nägemisorganite ja vastsündinu keha haiguste kujunemiseni.
Takistuste põhjused
Dakrüotsüstiit võib tekkida mitmel põhjusel:
Silma äravooluseadme vähearenemise tõttu ilmub pisut kanalisse pistik. Lima võib iseseisvalt lahustuda, kuid mõnikord on proovitud seda kõrvaldada.
Provotseerivaks teguriks on tõsiste haiguste olemasolu, millel on vastsündinu nähtavad defektid. Need haigused hõlmavad Downi sündroomi.
- Silma nakkushaigused.
- Pisarate kanalite piirkonnas paiknevate luude mehaaniline kahjustus.
- Haridus silma kasvajate, tsüstide kuivendussüsteemis.
- Rakenda silmatilgad.
Haiguse sümptomid
Dakrüotsüstiiti segatakse sageli konjunktiviitiga.
Tõepoolest, välised märgid on sarnased, kuid on märkimisväärseid erinevusi, mille tõttu tekib pisarateede takistus:
- sageli on muutused nähtavad ainult ühel silmal;
- turse ja punetatud alumine silmalaud;
- paksu ilmumine lakkumise surudes
- valus silmad kogu aeg;
- rahutu uni;
- söömisest keeldumine;
- võib suurendada kehatemperatuuri.
Kuidas ära tunda vastsündinu pisarateede takistus?
Täpse diagnoosi tegemiseks viiakse vastsündinu läbi põhjalik uurimine. Alles pärast dakrüotsüstiidi avastamist võib arst määrata ühe haiguse ravi.
Lapse kontrollimine spetsialisti poolt
Arst uurib hoolikalt lapse silmi, tunneb kahjustatud piirkonda. Täpsema diagnoosi saamiseks võrdleb arst kõiki ilmseid sümptomeid.
Nina test
Vesta nina test võimaldab anda põhjaliku teabe süsteemi kanalite avatuse taseme kohta. Protseduuri jaoks kasutatakse 3% Collargoli lahust. See on sisestatud silma konjunktivaalsesse piirkonda ja nina läbipääsusse sisestatakse puuvillane villa turunda.
Kui vill on 5 minuti jooksul värvitud, loetakse läbilaskvus heaks ja katse on positiivne. Turunda värvimisel pärast pikemat perioodi võime rääkida nõrkade kanalite nõrga avatuse esinemisest.
Mõningatel juhtudel kasutatakse nina ninatesti koos puuvillase tampooni sisseviimisega, mis on niisutatud nõrga adrenaliinilahusega nina avasse.
Muud uuringud diagnoosi selgitamiseks
Vanemaid ei tohiks hirmutada, kui arst võtab sidekesta piirkonnast määret. See on vajalik silma nakkushaiguse ja haiguse tõsiduse kindlakstegemiseks.
Mõnikord võib vastsündinule määrata täiendavaid uuringuid - dakrüotsüstograafiat. Protseduuri ajal võtab laps vastu mitmeid kontrollpildeid, mis hindavad pisut kanali läbilaskvust.
Kuidas ravida dakrüotsüstiiti?
Haigust ravitakse keeruka ravi abil. See hõlmab silma hügieenilist loputamist, ravimite kasutamist ja erijuhtudel operatsiooni.
Meditsiiniliste preparaatide vastuvõtt
Infektsiooni leviku tõkestamiseks on vaja dakrüotsüstiidiga vastsündinud arstiabi.
Tavaliselt kasutatavad ravimid on silmatilgad:
Albucidum'i tilka ei kasutata väikeste laste pisarateede obstruktsiooni raviks. See on tingitud tüsistuste tõenäosusest, mis paratamatult põhjustab operatsiooni.
Haige elundi pesemise meetod
Furatsilina lahust kasutatakse silmaloputusvedelikuna. Nad niisutavad vatipadja ja pühkivad kahjustatud elundi, mille tagajärjel eemaldatakse silmalaugu mädased eritised.
Kummeli keetmisel on suurepärane antimikroobne toime. Valmistatud lahuses niisutatud tampoon, pestakse valusilmaga vähemalt 2 korda päevas.
Toimingu sooritamine
Kirurgiline sekkumine viiakse läbi juhul, kui põrandakanalis toru kõrvaldamiseks võetud meetmed ei andnud õiget tulemust. Aja jooksul tihendatakse želatiinne kile ja seda on raske purustada. Päästjaks on kvalifitseeritud silmaarst.
Kirurgiliseks sekkumiseks kasutatakse erilist sondi, mis on sisestatud lacrimal kanalisse. Operatsiooni põhiolemus on murda läbi filmi õhema nõelaga. Kirurgiline toime viiakse läbi üsna kiiresti - mõne minuti jooksul. Pärast operatsiooni lõpetamist esitab kirurg erakorralise antiseptilise lahuse. Manipulatsiooni positiivne tulemus on vedeliku äravool nina läbipääsusse ja nina-nina.
Vajadus massaaži järele dakrüotsüstiidiga
Massaaži eesmärk on pisut kanali ummistuse korral murda želatiinne pistik pisut kanalisse. Membraan puruneb rõhu tekkimise teel. Seetõttu on kõige sobivam aeg massaažiks aeg, mil laps nutab.
Enne protseduuri alustamist pestakse vastsündinud haige silma furatsilina lahusega. Massaažiliikumine ei tohiks olla karm ja terav. Vastsündinud ei ole veel nina luude moodustanud, mistõttu neid on kerge kahjustada.
Sõrme liigutusi massaaži ajal tuleb teha õrnade löögide või vibratsioonidega ülalt alla. Tegevus peab algama silma sisemise nurgaga, liikudes järk-järgult mööda pisut kanali projektsiooni. Piisavalt 5-10 liikumist, mille järel pühkitakse purulentne vatit puuvillaga.
Massaaž dakrüotsüstiidiga peab toimuma vähemalt 5 korda päevas 2 nädala jooksul. Ärge unustage, et pärast iga protseduuri peab vastsündinud põletikuvastase või antibakteriaalse kompositsiooniga silma tilgutama.
Videost saate näite sellest, kuidas rinnaga massaaži dakrüotsüstiidiga.
Keelatud tegevused haiguste ravis
Mõnikord kasutavad emad meeleheitlikust olukorrast sõltumatut tegevust, mida meditsiinitöötajad ei ole heaks kiitnud. Sellised manipulatsioonid võivad haiguse arengut süvendada, põhjustades tõsiseid tagajärgi. Mitte mingil juhul ei saa:
- tilgutage rinnapiima silma;
- silma pesemisel kasutage teed;
- kasutage antibiootikume ilma arsti nõusolekuta.
Takistuste tüsistused
Kõige ohtlikum asi, mis vastsündinu puhul võib juhtuda, on mädaniku levik kehas dakrüotsüstiidi hilinenud ravi tõttu.
Infektsioon põhjustab omakorda tõsiste haiguste, näiteks:
- silmalaugude flegmoon, pisarad või okulaarne orbiidil;
- dacryocystisotsele;
- meningiit;
- panophthalmitis.
Ennetava tegevuse roll
Lapsele ei ole garanteeritud kaitset pisarateede takistuse eest, kuid vanemad saavad vastsündinu tervise eest hoolitseda:
- Jälgige vastsündinu hügieeni.
- Loputada silmi põhjalikult pärast dakrüotsüstiidi teket. Pöörake erilist tähelepanu nägemisorganite töötlemisel, milles on tühjendus.
- Aeg konsulteerida arstiga nõu või ravi saamiseks.
Pisarateede obstruktsiooni esimestel ilmingutel peate kohe lapsele arstile näitama. Ainult spetsialist saab täpselt kindlaks määrata diagnoosi ja soovitada vanematele konkreetse ravimeetodi. Kõige ohtlikumate prognoosidega saab normaliseerida vastsündinud ja täielikult ravitava dakrüotsüstiidi seisundit.
Lacrimaalkanali ummistus lastel: enne ja pärast aasta
Pisarahu põletik (dakrüotsüstiit) ei ole viimane kõigi silmahaiguste seas ja on üsna tavaline. Vastsündinutel diagnoositakse see juba teisel elunädalal iseloomulike sümptomite (pisaravool, põletik ja silmade nurkades) tõttu. Dakrütsüstiit lastel on ohtlik patoloogia, mis õigeaegse ravi puudumisel võib põhjustada pimedust. Seetõttu peavad vanemad teadma, kuidas see avaldub ja kuidas seda ravida.
Dakrüotsüstiit. Põhjused
Üla silmalau all paiknevad näärmed moodustuvad pisarad. Kui nutad, voolab pisaravool läbi tubulooside pisarasse, mis tungib ninasse ja siseneb ninaõõnde. Kui tekib dakrüotsüstiit, blokeeritakse pisarikanal, mille tulemusena hakkab pisaravool lacrimal sac.
Selle suurenenud akumulatsioon viib põletikulise protsessini. Stafülokokkide, streptokokkide ja teiste patogeensete mikrofloora paljunemine muutub nakkuse põhjuseks.
Dakrüotsüstiit lastel on kaks kliinilist vormi: krooniline ja äge. Selle haiguse etioloogia: viiruslik, traumajärgne, bakteriaalne, parasiitne, klamüüdia.
Samuti esineb primaarne ja sekundaarne dakrüotsüstiit. Selle haiguse ilmnemine lastel kuni aastani (vastsündinud) viitab esmasele dakrüotsüanile.
Enne lapse sündi suletakse tema lapse pisikanalid korgiga. Pärast sündi peab sulgemiskile tavaliselt hingama ja nutma. Mõnel juhul see nii ei ole ja esineb esmane dakrüotsüstiit (tüüpiline alla ühe aasta vanustele patsientidele).
Vastsündinute dakrüotsüstiit kuulub esmase dakrüotsüüdi hulka.
Dakrüotsüstiit pärast aasta (sekundaarne dakrüotsüstiit) ilmneb täiskasvanutel ja neil on samad põhjused:
- esmase vormi ebaõige töötlemise tõttu;
- patoloogiliste protsesside tulemusena;
- nasolakrimaalse kanali kahjustamisega seotud vigastuste tõttu;
- mis tahes muude patoloogiliste protsesside tulemusena pisaravoolu kõrval asuvates kudedes;
- mõnede ENT haiguste (sinusiit, riniit) tõttu.
Ennustavad tegurid võivad olla ka: ülekantavad nakkushaigused, vähenenud immuunsus, diabeet.
Sümptomid
Sageli seguneb dakrüotsüstiit konjunktiviitiga, mis võib tekkida vastsündinutel emaka infektsiooni või sünnituse tagajärjel. Neil kahel haigusel on teatud sümptomite sarnasus, kuid erinevusi on. Peamine erinevus on see, et konjunktiviidi korral esineb samaaegselt mõlema silma punetus ja põletik. Dakrüotsüstiidi korral kannatab enamikel juhtudel ainult üks.
Dakrüotsüstiidi korral on kõige sagedamini mõjutatud ainult üks silm.
- rebimine;
- hüpereemia, turse ja kudede hellus;
- purulentne heide;
- hapu silmad hommikul;
- naha värvimuutus kahjustatud piirkonnas.
Lisaks ülaltoodud sümptomitele võib lapsel olla ka sekundaarseid ilminguid: nõrkus, peavalu, kõrgenenud kehatemperatuur.
Diagnostika
Dakrüotsüstiidi diagnoosimine lastel põhineb patsiendi (või tema vanemate) kaebustel ja visuaalsel uurimisel.
Diagnoosi kinnitamiseks saab määrata järgmised diagnostikameetmed:
- Probe Vesta. See toimub kahes etapis. Esimene etapp viiakse läbi eesmärgiga hinnata pisarakanalite üldist olekut (pisarast punktist pisarasse) ja pisarate tubulite kontraktiilset aktiivsust. Teine etapp (teine kohtuprotsess) aitab hinnata teede seisukorda, alustades pisarahvist ja lõpeb ninasõõrmega.
- Pisarikanali bugienes. See diagnostiline meede annab võimaluse määrata takistuse aste.
- Silma biomikroskoopia. Aitab uurida silmakoe ja optilisi kandjaid.
- Bakterioloogiline külvamine. Seda meetodit kasutatakse patogeensete mikrofloora määramiseks ja selle tundlikkuseks antibakteriaalsete ravimite suhtes.
- Fluorestseiini instillatsiooni test. See meetod aitab uurida rebimisfilmi olemust ja sarvkesta väliskihi seisundit.
- Kontrastradiograafia meetodid. Kasutatakse pisut kanali takistuse astme määramiseks.
Lapse dakrüotsüstiidi ravi ajal on vaja näidata mitte ainult oftalmoloogi, vaid ka otolarüngoloogi, traumatoloogi, neurokirurgi, neuroloogi.
Lisaks silmaarstile võib laps vajada nõu ka teistelt spetsialistidelt: otolarüngioloogilt, traumakirurgilt, neurokirurgilt, neuroloogilt.
Ravi
Dakrüotsüstiidi ravi lastel võib teostada konservatiivsete meetodite, kirurgia ja traditsioonilise meditsiini abil. Meetodi valik sõltub peamiselt lapse vanusest.
Selle haiguse ravi eesmärk on saavutada järgmised eesmärgid:
- taastab pisarikanali avatuse;
- kõrvaldada põletikuline protsess;
- määrata infektsioonivastane ravi.
Ravi tuleb läbi viia ainult haiglas, kuna kirurgiline sekkumine võib olla vajalik igal ajal.
Konservatiivne meetod
Konservatiivset meetodit kasutatakse dakrüotsüstiidi raviks vastsündinutel ja kuni üheaastastel lastel. Samuti on see haiguse varases staadiumis üsna tõhus.
Väikelastel dakrüotsüstiidi ravi aluseks on silmahooldus. Vanemad saavad seda teha kodus. Kuidas õigesti masseerida pisut kanalit neile eelnevalt ja näitab selgelt spetsialisti. Seda tehakse ligikaudu järgmiselt: vibreerivate (nihutavate) liikumiste korral on vaja sisemise nurga ülemisest osast kergelt suruda pisaraid. Protseduur viiakse läbi sõrmega või väikese sõrmega. Kursuse kestus on umbes kaks nädalat.
Massaaži käigus vabaneb mädane sisu, mida tuleb puhastada furatsiliini või mõne teise antiseptilise ravimi lahusega.
Oluline on meeles pidada, et massaaži eeltingimuseks on hügieen. Käed tuleb põhjalikult pesta ja küüned lõigata lühikeseks.
Kui dakrüotsüstiiti saab seostada erinevate antibakteriaalsete, hormonaalsete, tooniliste ja palavikuvastaste ravimitega.
Kirurgilised meetodid
Kui konservatiivne ravi ei aita, on ette nähtud üks kirurgilistest meetoditest. Dakrüotsüstiidi peamised kaks tüüpi kirurgia: bugienaaž ja dakrütsüstorhinostoomia.
Puurimisprotseduur kestab paar minutit. Operatsiooni ajal sisestatakse sond läbi pisarapunkti ja takistus on kõrvaldatud. Reeglina ei tunne patsient palju ebamugavust ja valu. On juhtumeid, kus on vaja uuesti toimimist. Võib veeta seda vaheajaga 2 päeva pärast esimest.
Laste obstruktsiooni korral on dakrütsüstorhinostoomia näidustatud alates 3 aasta vanusest. Toiming viiakse läbi pisarate väljavoolu taastamiseks ninaõõnde. Sellel protseduuril on varem olnud mitmeid puudusi, mis olid seotud pisaraparaadi vigastamise võimalusega ja kosmeetiliste defektide ilmnemisega pärast operatsiooni, kuid uute tehnoloogiate arendamisega ei ole need probleemid enam asjakohased.
Traditsiooniline meditsiin võib samuti leevendada dakrüotsüstiidi lapse seisundit. Lillid ja tilli pressid, kummel, Kalanchoe aitavad leevendada põletikku. Kuid me ei tohiks unustada, et traditsiooniliste meditsiinimeetodite kasutamist võib ette näha üksnes raviarst.
Prognoos ja ennetamine
Õigeaegse ja adekvaatse ravi puudumisel ähvardab dakrüotsüstiit komplikatsioone: t
- aju abstsess;
- ägeda kõhukelmega peridakrüotsüstiit;
- meningiit;
- entsefaliit;
- kivide esinemine pisutorudes.
Ülaltoodud haigused on piisavalt tõsised ja võivad põhjustada surma, mistõttu on oluline, kui näete dakrüotsüstiidi esimesi märke, pöörduda arsti poole.
Kui kahtlustate lapse dakrüotsüstiiti, peate arstile viivitamatult näitama.
Peamised ennetusmeetmed on: vigastuste ennetamine, ülemiste hingamisteede haiguste õigeaegne ravi.
Silmahaigused ei too mitte ainult ebamugavusi väikestele patsientidele, vaid raskendavad ka maailma täielikku kogemust ja elu nautimist. Dakrüotsüstiidi esimeste sümptomite ilmnemisel on väga oluline võtta ühendust spetsialistidega, sest nakkuse levik võib mõjutada nägemise kvaliteeti või isegi põhjustada selle kadu. Maailm on imeline, mitmekülgne, täis värve, te ei tohiks lapse sellest rikkusest ära võtta.
Pisaravoolu takistamine vastsündinutel
Sünnitushaiglas ja siis kodus ütleb lastearst noorele emale, kuidas käituda ja kuidas lapse eest hoolitseda. Vastsündinu nõuab erilisi teadmisi ja oskusi. Neid väga lihtsaid ja väga meeldivaid protseduure tuleb iga päev korrata, et tagada lapse sujuv kasv. Need manipulatsioonid on väga erinevad ja nad algavad hommikust pesemisest.
Aga ühel päeval võib noor ema tähele panna, et lapsel on hapu silm. Mõned noored emad ei anna seda nähtust õigeks, samas kui teised, vastupidi, hakkavad palju muretsema. Loomulikult ei tohiks seda sümptomit mingil juhul jätta ilma vanemliku tähelepanuta, kuid ei tohiks saada hüsteerilist: dacryocystitis on üsna tavaline vastsündinutel ja imikutel.
Mis on dakrüotsüstiit?
On teada, et pisaravool täidab mitmeid olulisi funktsioone. Pisar kaitseb lapse silmi kuivamise eest. Abiläätsena osaleb pisar valguse murdumisel. See moodustab pisarfilmi ja toidab sarvkesta mineraalidega. Pisarat tekitab pisarääre, mis paikneb silma välisserva ülemisse piirkonda asuvasse nõelasse. Esiteks satub sidekesta õõnsusse pisar, seejärel siseneb pisutorud läbi silmade sisemise nurga all asuva rebimiskotti. Vastsündinute pisaravoolu takistamisega see ei juhtu.
On kasulik teada, et inimese pisarad täidavad mitmeid olulisi keemilisi ja füsioloogilisi funktsioone, mida paljud meist ei mõista. Tegelikkuses niisutab ja mähib soolane pisar silma, toidab pidevalt õuna kasulike ainetega ja desinfitseerib seda, kaitstes seda kahjulike mikroorganismide eest. Kui pisar on oma funktsiooni lõpule viinud, peab see kuidagi silma jätma. Selleks on pisarad, pisarad. Pisarakud ja nina kanal moodustavad pisaraid.
Kui laps on emakas, on selle rebimisradad suletud. Kanalid on kaetud spetsiaalse želatiinfiltriga, mis kaitseb ka hingamisteid vedeliku sissetungimise eest. Kui laps teeb esimest hingeõhku, siis ka lapse esimene nutt, samuti katkeb film, samuti avaneb vastsündinu pisarikanal. Siiski esineb selliseid patoloogiaid, kui seda ei esine. Arstid räägivad rasv-nina-kanali või dakrüotsüstiidi kaasasündinud obstruktsioonist.
Haigus võib olla nii omandatud kui ka sekundaarne, see tähendab, et see võib areneda vanematel lastel ja mõnikord isegi täiskasvanutel. Eelmine dakrüotsüütide konjunktiviit on sageli sellise rikkumise põhjus ja mõnikord peitub see muudel põhjustel: näiteks pikaajaline või krooniline nohu, trauma, vanusega seotud muutused või kasvajad. Oluline on teada, et dakrüotsüstiit areneb ainult komplikatsioonina võrreldes teiste haigustega.
Üleliigsed pisarad inimesel kuvatakse nasolakrimaalse kanali kaudu, sattudes nina-näärmesse. Vastsündinutel on ninakanali pikkus väga lühike - umbes 8 mm. Võrdluseks: täiskasvanutel varieerub kanali pikkus 12 kuni 14 mm. Seos nina-näärmega tekitab väga soodsad tingimused infektsioonide tekkeks ja erinevate mikroorganismide sisenemiseks rebendikanalisse. Vastsündinutel on pisikeste kanal väga vähearenenud, see aitab kaasa mikroorganismide sissetungile.
Dakrüotsüstiidi sümptomid
Esimene märk rebimiskanali takistamisest imikutel, kutsuvad arstid suurenenud rebimist. Kui paari nädala jooksul pärast sündi ei ole avatus taastunud, tungivad mitmesugused viirused või bakterid järk-järgult pisarasse ja seejärel tekib mädane põletik.
Ligikaudu 7% imikutest laguneb lacrimal film iseenesest kuue kuu jooksul. See on tingitud nasolakrimaalsete kanalite kasvust ja laienemisest, kile venib ja puruneb iseseisvalt ning rebendikanali ummistumise probleem kaob. Ärge unustage, et kogu aeg peab laps olema silmaarsti järelevalve all.
Tavaliselt võivad esineda järgmised sümptomid:
- vastsündinu mädaste silmade ilmumine;
- punetus või sidekesta ja nahaärritus silma nurkades;
- silmalaugude paistetus ja valulik turse;
- tahtmatu lakkumine;
- naha eritumine pressimisel.
Kui sünnijärgselt jääb vahesein endiselt puutumata ja kanal on ühendatud vedeliku jaoks ühendatud, koguneb see vedelik lapse pisarasse ja stagnatsioonivormidesse, mis viib põletikku. Vastsündinu silmad on põletiku tõttu pidevalt vesised.
Niiske keskkond on mikroorganismide ja bakterite arendamiseks väga soodne. Õhus, mida beebi sisse hingab, on nad palju. Varsti algab põletikuline protsess selles pisarises "kotis".
Selles staadiumis võib haigusega kaasneda tühjenemine silmade nurkades (beebi silmad hapu, fester). Et tagada haiguse ilmnemine ja see on vastsündinu kanali ummistus, võite kergelt vajutada pisaraid või rebimispunkte: dakrüotsüstiidi korral hakkab kollakas pisaravoolne vedelik kanaleid kergelt survestama.
Kui haigus ei ole kaasasündinud, võib dakrüotsüstiiti vältida, järgides korralikult juhiseid ja meditsiinilisi soovitusi. Ninakanali ummistumise peamised põhjused on järgmised:
- kanali täielik või mittetäielik puudumine või blokeerimine;
- nasolakrimaalse sac (arengusündroomid - süstemaatilised patoloogilised kasvud) arengu patoloogiad;
- ninakapsli ebanormaalne asukoht;
- vigastused ja tee mehaanilised kahjustused (sünnitusvead manipulatsioonide ajal);
- kaasasündinud kitsas kanal;
- vaheseina kõverus ja teised nina vaheseina struktuuri rikkumised;
- dacryocystisotsele - patoloogiline dropsy.
Pisaravoolu takistus: ravi
Peaaegu kõik arstid ütlevad, et dakrüotsüstiidi ravi tuleb alustada kõige varem. Kuigi on olemas spetsialistide rühm, kes usuvad, et kiirust ei ole vaja ja et optimaalne raviperiood on 2–4 kuu vanune laps.
Seejärel arutame dakrüotsüstiidi iga etapi erinevaid ravimeetodeid. Siin peatume siin ja ütleme üksikasjalikumalt. On suur tõenäosus, et sünnijärgselt purunenud partitsioon peaks ise mõne päeva jooksul pärast lapse sündi ise lahustuma ja seetõttu on tavaliselt soovitav selle aja jooksul mingeid meetmeid võtta. Aga kui kanali ummistumise sümptomid ilmnesid palju hiljem, tuleb laps spetsialistile kiiresti näidata ja rangelt järgides juhiseid tuleb ravida dakrüotsüstiidiga.
Massaaž rebendikanali ummistumise korral
Oluline on mõista, et kui silmadelt avastatakse purulent, peaksid lapse vanemad kohe silmaarstile näitama. Arst võtab kindlasti West'i testi pisaraid (täpseks diagnoosimiseks), valib lapsele sobivad silmatilgad. Ja näidake kindlasti emale ja isale, kuidas silmakanaleid massaažida. Oftalmoloog selgitab, mida tuleb teha, et vältida filmi läbistamist nii palju kui võimalik. Massaaži liikumine võib venitada väga filmi, mis takistab pisarvedeliku väljavoolu.
Massaaž on hulk väga lihtsaid toiminguid ja seda tehakse murenemiseks täiesti valutult. Enne protseduuri alustamist peske käed seebiga ja eemaldage küüned. Küüned tuleb lõigata „root” alla, kuni sõrmeni. Kõigepealt peaksite panema oma lapse diivanile või vahetuslauale - koht, kus sa oled mugav. Üks tilk ravimit, mille on määranud silmaarst, tilgub silma nurgale lähemale. Oodake mõni minut, kuni ravimikomponendid hakkavad toimima, ja jätkake massaažiga. Hoidke vastsündinu pea ühe käega, teise käe väikese sõrmega, masseerige silma nurgas ringikujuliselt, kergelt puudutades.
Silmalau survet on rangelt keelatud! Masseerige ainult silma nurgas, nn. Pisarpunktis, tehke kergeid närvilisi ja ümmargusi liikumisi allapoole. Kui olete protseduuri lõpetanud, tuleb lapse silmi pesta soolalahusega niisutatud puuvillapadjakesega. Samuti võite niisutada puljongikelletti ja kummelit või värskelt keedetud teed. Massaaži liikumine peaks toimuma ainult välisküljelt kuni silma sisemise nurga poole.
Hoiatage kohe, et laps loobub ja nutab. Te peate mõistma, et vastsündinu ei mõista, mis temaga toimub, ja seetõttu reageerib ta nii, nagu peaks see olema lapsele. Peate meeles pidama, et lapsele ei ole ohtu ja te üritate aidata. Tehke protseduur rahulikult, rääkige lapsega, triikige ja pange tähele ennast.
Massaažiprotseduuride kestuse ja arvu määrab silmaarst.
Proovimine pisaravahe takistamiseks
On juhtumeid, kus isegi õige ja regulaarne massaaž, mis järgib rangelt juhiseid, ei toonud soovitud tulemust (teisisõnu, kanalite läbipääsu ei taastatud) või haigus oli juba käimas. Seejärel peate kanalit proovima.
Kui ninakanali tundmist ei ole võimalik vältida, peate meeles pidama, et see on lapsele väga ebameeldiv, isegi valulik protseduur. Siiski on see väga tõhus ja toimub kohaliku tuimestuse all. Silmaarst sisestab sondi nasolakrimaalse kanali kaudu ja laiendab seda. Teise sondi abil laiendatud kanali kaudu lööb sama kile nasolakrimaalsesse kambrisse. Samuti on vaja teha nädala jooksul pisar nina-kanali massaažiprotseduure, samuti kaevata silmad tilgadega, et vältida tuumoreid ja adhesioone paranemise järel pärast sensatsiooniprotseduuri.
Kui dakrüotsüstiit põhjustab lapsele kaasasündinud kõrvalekalded või nina kaudu tekkinud füsioloogilised kõrvalekalded, on kirurgiline ravi ainult sobiv. Operatsioonid toimuvad mitte varem kui 4-5 aastat.
Sarnased haiguse sümptomid
- Konjunktiviit
- Vere pisaravoolus.
- Allergilised reaktsioonid.
Ülalkirjeldatud haigused segatakse sageli vastsündinute pisaravoolukanalite blokeerimisega, sest sümptomid on väga sarnased. Noored kogenematud emad võtavad sageli konjunktiviitide saastumist ja piirduvad sageli apteekide ravimitega, aga ka kohalike põletikuvastaste ja antiseptiliste ravimitega. Regulaarne konjunktiviit saab kiiresti ravida spetsialistide nõuetekohase raviga, kuid pisutoru ei takista.
Kui konjunktiviit ei ole täheldatud lacrimatsioonil, ei täheldatud ka nahaärritust ja naha punetust. Arstid kalduvad uskuma, et obstruktsioon on endiselt kaasasündinud haigus ja konjunktiviit on nakkav ja omandatud. Mingil juhul ei tohiks ise ravida. Pidage meeles, et esimese obstruktsiooni ja lapse põletiku sümptomite puhul on tungiv vajadus näidata lastele mõeldud silmaarsti, kes suudab täpselt diagnoosida.
Järeldused
Nüüd teame, et pisaravoolu takistus toimub umbes 8–15% lastest. See on põletikuga seotud patoloogiline seisund, kus pisaravoolu väljavool imikul ei tööta enam normaalselt. See juhtub pisutorustiku osalise või täieliku ummistumise tõttu.
Loote sünnieelse arengu ajal on nasolakrimaalne kanal tihedalt suletud õhukese kilega. Kile takistab amnioni vedeliku sattumist hingamisteedesse ja ninavähi. Vastsündinud lapse sünnitekanali kaudu sünnituse ajal ja ka lapse esimese ohverdamise ajal rebitakse film. Seega vabastatakse nasolakrimaalse kanali sissepääs. On juhtumeid, kus seda ei esine, siis võib vastsündinud tekkida dakrüotsüstiit, haigus, mida põhjustab vedelikupeetus, mis viib nasolakrimaalse kanali põletikku.