Marian helistas mulle täna, et mind kunstinäituse avamisele kutsuda:”See on nii huvitav, ta tuli just bla bla bla…”.
“Mmm, tasuta alkohol,” mõtlesin mina.
Sest kui on üks asi, mida ma oma elu jooksul kunsti kohta õppinud olen, on see see, et näituseavamistel on ALATI tasuta alkoholi. Ükskõik, kas seal näidatakse maale, skulptuure või purgi sees olevat sitta, alkoholi on alati. Ja kogu selle tralli juures on ainult kaks miinust:
- Võib juhtuda, et kunstik, kelle näitus see on, eeldab, et sa tead, kes ta on, või vahel koguni, et sulle meeldivad ta tööd. Temaga vestlemise vältimiseks tuleb kohale minna umbes tund aega hiljem, siis pole alkohol veel otsas, aga kunstnikud on juba liiga purjus, et tunda veel huvi millegi muu vastu, peale iseenda atraktiivse isiku.
- Enamus neist kunstiinimestest arvavad miskipärast, et ainuke piisavalt diip jook on vein. On küll ka viinaga avamisi, aga need on siiski tõsises vähemuses. Samas, kingitud alkoholiga ei pirtsutata (või kuidas see vanasõna oligi), nii et tegelikult ei ole see mingi tõeline probleem.
Nii et peaks ikka minema, ma juba tunnen, kuidas see mu mõttemaailma avardab.
Pilt: Meathaus.