2 : NELJAKMNE TEINE NUMBER : MRTS 2015
KA
ASA
UTO
RID
Aastal 2002 luges Siim Lill kohvikus Aleksander Suumanile ette oma vemmalvrsse. Suuman oli viisakas. tles, et ned, kuidas laps julgeb elda nii- ja naamoodi. Aastal 2015 ksib Siim endalt: Aga kus on areng, nii- ja naamoodi? Ja vtab mtte kokku piibli- tsitaadiga: Omnem aufer iniquitatem, accipe bonum, et reddemus vitulos labiorum nostrorum. Siimu rtmis mtteid loe krvallehekl-jelt luulerubriigist.
Egert Puhm on kommunikatsioonijuhtimise magistrant, kes otsib praegu nii td kui uut kodu. Mnikord tundub talle, et enamik maailma probleeme on seotud kommunikatsiooniga, ja ta mtleb, et millal on miski piisavalt halb, et muutuda heaks. Tal on kaks erilist kirge: antimuusika ja Dovlatov. Egert kirjutab kesoleva lehenumbri arvamusrubriigis (lk 67) eesootavas superriskihiskonnas varitsevatest ohtudest.
Katrina Helstein mb raamatuid, kirjutab luuletusi ja jalutab mda Tallinna tnavaid. Vahel tleb teravalt, aga selleks on vaja ta sna kurjaks ajada. Muidu vib Katrinat lugeda tiesti tavaliseks inimeseks, kes on ppinud Tallinna likoolis kirjandusteadust. Pritolult vrukene. Enamasti eestikeelne ja geneetiliselt kaheksan-dik venekeelne. Katrina vtab eestivene kaasaegse kultuuri festivali Vdrug nitel vaatluse alla noorte venekeelsete eestlaste identiteedi- otsingud (lk 7).
Ann Ideon ttab praegu Rio de Janeiros MT Catalytic Commu-nities juures ning tegutseb meediaplatformis rioOnWatch.org faveladele hleandja ja kogukonna valvekoerana. Tegutsenud varem peaasjalikult vabakutselise rndkokana, on ta muu hulgas avaldanud koos fotograafi Gabriela Liivamega kokaraamatu bo-heemlaste kk. Annil on taskus ka vikelaevakapteni paberid ning pole veel lootust, et ta mnda sadamasse paikseks jks. rubriigis Kosmopoliit kirjutab Ann Brasiilia pealinna favelade elukor-raldusest ja murekohtadest (lk 11).
Kristin Orav on tegevuskunstnik, kes oma kunstikriitikas seob semiootilise analsimeetodi intuitiivse tajuga. Kristin tegutseb mitmemeediarhmituses LAIK ning uurib Tallinna likooli kultuuri- teooria doktorantuuris lbikukkumise fenomeni kunstis. Tema residentuuri- ja koostkogemus hlmab ka Euraasiat ja Amee-rikat. Kristin arvustab Sltumatu Tantsu henduse sarjas PrEMIErE etendunud Arolin raudva ja Maarja Tnissoni debtlavastusi Body Shift Body ja dying to Become (lk 23).
Marju Lepaje teenib leiba, petades Tartu likooli usuteadus-konnas ladina ja kreeka keelt ning varakristlikke mtlejaid. Leiva-krvaseks on antiik- ja keskaja filosoofiliste ja teoloogiliste tekstide tlkimine eesti keelde. Kinokirg on vaevanud lapsest saadik, eriti on vaevanud itaalia neorealism ja prantsuse uus laine. Kristus elab Siberis vaevas kirjutamiseni oma mitmetise ennengematusega. Mrilehe toimetuse lemmikakadeemiku filmiarvustust Jaak Kilmi ja Arbo Tammiksaare sja esilinastunud dokumentaalfilmi kohta loe lk 28.
Jayde Will on nitleja, tlkija ja ajakirjanik. Ta on vahendanud inglise keelde ilukirjandust eesti, lti ja leedu keelest ning tema tlkeid on ilmunud paljudes erinevates vljaannetes, viimati niteks antoloogiates Dedalus book of Lithuanian Literature ning best European Fiction. htlasi on ta astunud nitlejana les ameerika mini-seriaalis The Assets ning leedu romantilises komdias Nepatyrs (Kogenematud).
Karlina Vitolina on lti fotograaf, kes peab lugu ajatust elegantsist ja kultuuriprandist. Teda kidab mustvalge fotograafia ja puhas joon loomingus ning portreefotograafias pab ta pildile tabada ennekike eksponeerimata klgi elust. Paikne eluviis tundub talle peaaegu vimatu ja kui ta kunagi ldse pidama kavatseb jda, siis vibolla kuhugi Luna-Itaaliasse vanadusplve veetma. Jayde vttis ette sidu riiga ja intervjueeris lunanaabrite legendaarset kirjan-dusrhmitust Orbita, kelle liikmed Karlina Mrilehe palvel ka pildile pdis. Vaata lk 3133.
Arvo Iho on filmilavastaja ja -operaator, kelle ke all on valminud viis tispikka mngufilmi, mida on esile tstetud arvukate rahvusva-heliste preemiatega. Oma teadmisi jagab Arvo praegu peaasjalikult balti Filmi- ja Meediakoolis ppejuna. Viimastel aastatel huvitab teda visuaalne antropoloogia ja vhemuskultuuride jdvustamine dokumentaalfotos. Avaldame kesolevas Mrilehes Arvo fotoseeria Omad vrad Eesti islamikogukonnast. Kui vastuolulisi tundeid te-kitav islamiusk on mujal Euroopas ammu kanda kinnitanud, siis Eestit ootab sellesisuline diskussioon suuresti veel ees. Vaata lk 1011.
Helen Tammeme peatoimetaja firstname.lastname@example.org Karro kunsti- ja teatritoimetaja email@example.com Kiv sotsiaaliatoimetaja firstname.lastname@example.org Mttus muusikatoimetaja email@example.com Prtna kirjandustoimetaja firstname.lastname@example.org Toomela filmi- ja reklaamitoimetaja email@example.com
Triin Loosaar moereporter firstname.lastname@example.org Lks veebitoimetaja email@example.com Sepp keeletoimetaja firstname.lastname@example.org/kljendus Madis Katz fotograafid Renee Altrov, Patrik Tamm, Tnu Tunnel
KoLLEEgiuM: EVELIN ARUST, KAISA EICHE, INDREK GRIGOR, MARGUS KIIS, KEITI KLJAVIN, AHTO KLVET, MARTIN OJA, KRISTINA PAJU, JOONAS SILDRE , TRIIN TULGISTE, ANNA-LIISA UNT, bERK VAHER, VERONIKA VALK, KEIU VIRRO, MART ZIRNASK VLjAAndjA: MT TARTU KULTUURITEHAS ToETAjAd: TARTU LINN, TARTU KULTUURKAPITAL, EESTI KULTUURKAPITAL TRKK: PRINTALL TiRAA: 4500
Jlgi Mrilehe tegemisi ka twitteris ja facebookis!
email@example.com
TOIM
ETU
SEsikaanel Mrt Avandi. Foto: Renee Altrov
Aasta alguses kerkis seoses (noorkirjanik) Mikk Prnitsa arvamusartiklitega (taas) esi-le ksimus, kas ja kui palju peaks noortele autoritele, eriti debtantidele, kelle teosed on ehk heal juhul paljulubavad, kultuuriaja-kirjanduses thelepanu prama. Minu l-latuseks nisid mainitud arvamuslood muu hulgas ka vitvat, nagu tegelekski kultuuri-
meedia kirjandusvljal mingit laadi hierarhiate kehtestamisega ja justkui seis-nekski kirjanduse kajastamise mte eelkige autorile ja/vi tema loomingule absoluutsete ja lplikult kehtivate hinnangute andmises. Eelkige tuletasid need artiklid mulle meelde ent seda, kui vajalik on (noorele) autorile ajaloo-taju kas vi niteks sellekski, et ta suudaks kultuuriajakirjanduse seltsis vee-detud aega emotsionaalselt veidi kergemalt le elada.
Kirjandus ja kirjanduselu ei ki alati hte jalga skandaalid kipuvad ajapikku ununema, uued tulijad ei pea mullustest solvamistest ja solvumistest isikli-kesse suhetesse kogunenud paksu verd millekski ning sellisena toob ilmselt iga jrgnev plvkond kirjandusellu hdavajalikku vrsket hku juurde. Tagasi-vaates on osutatud, et noorus kui selline on kirjanduspildis olnud minev va-luuta nii 90ndate keskpaigast peale. Mis parata, nustun minagi nendega, kes jaanuaris sotsiaalmeedias osutasid, et kultuuridiskussiooniks vajaliku arutluse vi osutuse ning kirjandusliku haibi vahele pole alati sugugi lihtne selget piiri tmmata. Eriti paistab see muidugi silma noorte autorite loomingu kajastami-sel, kui noorusvrskusest ja kirjaniku isikust on tehtud vrtus omaette vaata-
mata sellele, et loomingut, millest rkida, nagu polegi. Ehk vikski ks vima-lus kahe lhenemise vahelise piiri tmbamises seisneda selles, kas debtant kiakse ajaleheveergudel tingimusteta vlja tulevase klassiku ja tulevikuthe-na vi on kajastuse eesmrk midagi muud, niteks sisukas tagasiside tema tle vi ka laiema kultuuridiskussiooni avardamine noorte professionaalide arvamustega. Ajalootajuga lugeja annab endale tenoliselt ent aru, et noist esimestest kingadest kasvavad mne aja mdudes paratamatult kik vlja ja kellegi kirjandusliku loomingu thtsust ei panda lplikult paika ei pevakriitika, intervjuude ega tele- vi raadioesinemistega, olgu neid hes hetkes koos kui tahes arvukalt (eesti kontekstis siis ehk paar-kolm korraga?). Kui kirjandus oleks nii lihtsakoeline fenomen, siis polekski ju eriti midagi, mille le arutada.
Kui puudub motivatsioon enda loominguga tegeleda, vib tulevikuthtki hel peval avastada, et kuigi esimesed kingad on juba ammu vikeseks j-nud, on kirjanikuks (ilma hegi pehmendava epiteedita) mrkamatult jnudki saamata. Nende nelja aasta jooksul alates 18. numbrist, kui ma siinseid kirjan-dusklgi toimetama hakkasin, judis ka Mrileht oma esimestest kingadest vlja kasvada. Tagasi vaadates nib Mrilehte motiveerivaks juks olevat eel- kige vajadus avardada kultuuridiskussiooni olukorras, kus laiema leviku ja kind-lama rahastusega vljaanded pole osanud olulistele kultuurinhtustele thele-panu prata vi suutnud noorte arvamusi nende erialasid vi ka hiskonda laiemalt puudutavatesse aruteludesse kaasata. Ning selles, et see motivat-sioon psib ka edaspidi, pole mul phjust kahelda.
Maarja Prtna
Kir
i t
oim
et
aja
lt