TALLINN, 6. märts — Sputnik. Terminiga „grooming" tähistatakse laste väärkohtlemist internetis tegutsevate kurjategijate poolt. See ingliskeelne sõna tähendab otsetõlkes nii „hoolitsust" kui „ettevalmistust", mis annab edasi tegevusmeetodi põhilise sisu: tekitada lapses tundmus hoolivusest ja luua tugev psühholoogiline side edaspidiste kuritegude sooritamiseks.
Reeglina valib kurikaelast „hoolitseja" internetis endale ohvri ja kõik algab tavalisest virtuaalsest suhtlusest, mis võib kesta küllaltki kaua — senikaua, kuni ta pälvib lapsepoolse usalduse.
Kurjategija võib kasutada väljamõeldud identiteeti ja võõraid fotosid ning sotsiaalvõrgustikes spetsiaalselt oma tegevuse tarvis loodud kontosid.
Need inimesed tunnevad psühholoogiat ning elavad mängult kaasa lapse huvidele ja probleemidele, kuni laps hakkab maniakki oma sõbraks pidama ja on nõus tulema kohtumisele, kus netipätt võib panna tema kallal toime seksuaalse iseloomuga seaduserikkumisi.
Spetsialistid jagavad säärased netis tegutsevad kommionud kahte tüüpi. Esimesed kaovad silmapiirilt, kui on saanud oma tahtmise, teised aga jätkavad lapsele psühholoogilist survet avaldades suhtlemist.
Neil eesmärkidel üritavad kurjategijad saada oma valdusse mingeid ohvrit kompromiteerivaid materjale — fotosid või videoklippe, et last nende abil jätkuvalti šantažeerida, temaga manipuleerida ja sundida teda „suhtlust" jätkama.
Groomingupäti psühholoogiline portree
Portaalis Sputnik Eesti ilmunud artiklis, mis oli pühendatud veebis varitsevatele ohtudele, jagas psühholoog Svetlana Nefedkina juba mitmeid soovitusi selle kohta, mida lapsevanemad peaksid ette võtma, et veebiriske oma laste jaoks minimeerida. Selle pildi täiendusena selgitas tegevpsühholoog Vladimir Kukk, mida säärased kurjategijad endast kujutavad.
„Need on lõhestunud isiksused, keda varem nimetati psühhopaatideks. Nad on väga endassetõmbunud ja püüavad väliselt märkamatuks jääda," ütles psühholoog.
Ta usub, et sedasorti käitumise põhjuseks võis kujuneda asjaolu, et säärased mehed ei suuda naistega suhteid luua või on lapsepõlves ise füüsilist vägivalda kogenud ja neis on välja kujunenud sättumus, mis määrab seksuaalsed eelistused ja iha alaealiste järele.
„Nad tunnevad lihtsaid psühholoogilisi võtteid, mida nad kasutavadki, et lapsi ligi meelitada. Minu praktikas kohtueksperdina on selliseid mehi ette tulnud, tavaliselt on nad vastutusvõimelised ja täiesti terve mõistusega," lausus Kukk.
Riik on selle probleemi teadvustanud
Kuke sõnul otsisid sellised mehed varem oma ohvreid laste mänguväljakutelt teatud käitumisjoonte põhjal võis neid teistest eristada, kuid nüüd, mil kurjategijad saavad internetis peituda väljamõeldud isikute taha, on see muutunud märksa keerulisemaks.
Eesti riik tegeleb aktiivselt veebiohtude ennetamisega. Nii on spetsiaalselt selleks loodud projekt Targalt Internetis, mille kodulehelt võib leida artikleid õpilastele ja nende vanematele ning õppematerjale kooliõpetajatele, mis teavitavad potentsiaalset riskigruppi varitsevatest ohtudest.
Eeskätt neid õppematerjale kasutab ka Ehte Humanitaargümnaasiumi haridustehnoloog Dmitri Mištšenko, kes korraldab oma kooli õpilastega regulaarseid internetiturvalisuse koolitusi. Alates 2011. aasta veebruarist töötab nn kuum liin — www.vihjeliin.ee, kuhu iga veebikasutaja võib jätta vastava teate, kui märkab internetis mõnda postitust, mis on vastuolus laste seksuaalse enesemääramise õigusega.
Sellegipoolest lasub Vladimir Kuke sõnul kohustus õpetada lapsele nii tegelikus elus kui internetis kehtivaid käitumisreegleid lapsevanemal, kes seni, kuni laps on alaealine, peab ilmutama tema suhtes maksimaalset tähelepanelikkust ja mõistmist.
Ainult hea läbisaamine oma vanematega ja õigeaegne hoolimine annab lapsele julguse probleemide tekkimise korral täiskasvanult nõu küsida ja seeläbi on netipätist „hoolitseja" kuritegu ära hoida.