Lapse sünd on füsioloogiline protsess, mille ohutuse ja beebi vigastamise minimaalsete riskide eest hoolitses loomulikkus. Enamikul juhtudel sünnib laps tervena, kuid on palju tegureid, mille kokkupuude põhjustab mitmesuguseid kahjustusi. Üks levinumaid vigastusi peetakse lapse peas sünnituse hematoomiks.
Mis on hematoom ja kuidas see ilmneb
Vastsündinud lapse hematoom on omamoodi verevalumid kudedes, mis tulenevad veresoonte rebenemisest. Sellised moodustised võivad ilmneda mis tahes kehaosas, kuid neid täheldatakse kõige sagedamini peas..
Miks sellised hemorraagiad tekivad? Kui imik liigub mööda sünnikanalit, kogeb tema pea palju muutusi. Koos kudede kõrge elastsusega tekivad lapse liikumisel piki ema sünnikanalit sageli suurte veresoonte ja väikeste kapillaaride koljusisesed rebendid. Just nende lünkade tõttu ilmub pärast sünnitust vastsündinu peas hematoom.
Miks hematoom ilmub beebi pähe?
Meditsiinis on hematoomide moodustumisel vastsündinutel kaks peamist põhjust:
- lapse kehaosade ja eriti pea pigistamine selle sünnituskanali kaudu läbimise protsessis. Emaüsas olev loode asub pea alla ja see sillutab teed selle väljumiseks. Vormimata lapse koljus on luud väga elastsed. Kui kolju sünnituse ajal surutakse, ilmnevad selle tagajärjel pea tagaküljele või pea kroonile verevalumid;
- lapse keha vererõhu järsud muutused, kui see läheb emaüsast keskkonda. Sünnitus on beebile omamoodi stress. Mitte igal lapsel pole nii teravaid rõhutõukeid, mis taluvad veresoonte seina. Selle tagajärjel nad lõhkevad ja beebi peas moodustub hematoom.
Kuigi vastsündinu peas on sündiv hematoom, on see väga tavaline, kuid mitte kõik ei moodusta seda. Selliste vigastuste riski suurendavate tegurite hulka kuuluvad:
- beebi liiga pikk viibimine emakas või enneaegne sünnitus;
- pikk paus sünnituse ja vee ärajuhtimise vahel;
- ema väikese või väikese suurusega vaagna kitsad luud;
- ebanormaalne asukoht lapse sünnikanalis;
- kiire kohaletoimetamine tänu ravimitega stimuleerimisele;
- loote ebaõige eemaldamine keisrilõike ajal;
- emale anesteesia kasutamine emal sünnituse ajal;
- lapse ekstraheerimine vaakum ekstraheerimise teel.
Lisaks neile on ka palju muid põhjuseid, mille tagajärjel moodustub lapse peas hematoom. Seetõttu peaksid lapseootel emad võimalike riskide tuvastamiseks ja õigeaegseks ennetamiseks isegi raseduse varases staadiumis pöörduma sünnituskliiniku spetsialistide poole.
Mis on hematoomid
Hematoomi kindlaksmääramine kohe pärast lapse sündi on üsna keeruline. Seda seletatakse turse esinemisega peas. Ainult kasvaja kadumisel (tavaliselt on see periood 1-3 päeva) saab lastearst täpselt kindlaks teha, kas koljusisese verejooksu tunnused on olemas või mitte.
Sõltuvalt lokaliseerimise kohast ja tüübist võivad vastsündinu peas esineva hematoomi tagajärjed olla erinevad.
Kefalogematoom
Sellised moodustised diagnoositakse veresoonte rebendiga ja vere kogunemisega pea luude ja periosteumi vahel. Kefalogematoom ei ulatu kolju luudest kaugemale ega põhjusta nahavärvi muutust ega valu.
Sõltuvalt sellest, kuidas seda tüüpi hematoom vastsündinu sünnituse ajal areneb, võivad tagajärjed olla erinevad:
- esimestel päevadel on vere vähene hüübivus, võib selle suurus kiiresti suureneda ja pärast 9-10 päeva möödumist lahustub spontaanselt. Sõltuvalt moodustise suurusest kaob see täielikult 2 nädala kuni kahe kuu jooksul. Kogu selle aja peaks laps olema arsti järelevalve all;
- kui vastsündinud lapsel on hematoom üle 6 cm ja samal ajal ei vähene selle suurus kahe nädala jooksul üldse, siis määravad arstid 14. päeval pärast lapse sündi talle kefalogematoomia punktsiooni;
- kui bakteriaalne infektsioon toimub haavade ja marrastuste kaudu, võib periosteumi kude mädaneda. Kui protsessi konservatiivse raviga on võimatu kõrvaldada, tuleb tsefalohetoom kiiresti eemaldada.
Tähtis on teada! Kui imikute pea hematoom ilmnes emakasisese või päriliku haiguse tagajärjel, tuleb selle eemaldamiseks kiiresti teha operatsioon..
Tsefalohetoomide ravi toimub järgmiselt:
- kui hemorraagia on väikese suurusega, pole eriline ravi vajalik. Vajadusel võib arst välja kirjutada kaltsiumi ja K-vitamiini;
- lahtiste hematoomide korral pumbatakse kogunenud vedelik välja. Selleks kasutatakse kahte nõela, millest ühte kasutatakse sisu ümbersuunamiseks, ja teine normaliseerib koljusisese rõhu. Lapse jaoks on sellised protseduurid täiesti ohutud..
Tsefalohematoomiga last ei saa järsult tõsta, raputada ega raputada. Arvestades, milline on vastsündinud lapse hematoom ja võimalikud negatiivsed tagajärjed, peab laps enne lapse täielikku kadumist olema arstide järelevalve all.
Epiduraalne hematoom
Sellised moodustised tekivad ajukelme ja kolju luu vahel paiknevate veresoonte rebenemise tõttu. Kui pärast sünnitust diagnoositakse vastsündinul epiduraalne hematoom, on selle tagajärjed üsna ohtlikud. Pärast 5-7 tundi ajukoes võib ilmneda märkimisväärne kokkusurumine, mille tagajärjel beebi seisund halveneb kiiresti.
Epiduraaltüübi kuju sarnaneb läätsega, mille läbimõõt on 3–8 cm. Raskuse järgi eristatakse kolme vormi:
- Nõrk, kui vere maht on alla 100 ml.
- Keskmine. Koguneb kuni 150 ml verd.
- Raske. Verejooksu tõttu sisaldab hematoom 200 ml vedelikku ja rohkem.
Märge! Selliste moodustiste tagajärjed on üsna rasked. Kui õigeaegset arstiabi ei osutata, on surmaoht suur.
Epideemilisi formatsioone saab tuvastada järgmiste märkide järgi:
- hemorraagiast on silma pupilli laienemine märgatav;
- täheldatakse eksitava õpilase mõju, kuigi see ei reageeri üldse valgusele;
- beebi pea viskab tagasi, selle kuklaosas on lihaste jäikus;
- sagedased krambid koos astmahoogudega;
- suurenenud koljusisene rõhk ja madal vererõhk;
- teadvusekaotus, oksendamine ja kooma.
Sõltuvalt kahjustuse tõsidusest võivad sümptomid perioodiliselt süveneda ja nõrgeneda. Kuidas ja millega ravitakse hematoomi vastsündinutel? Kui lapse ajukoe ei ole nihkunud, puuduvad neuroloogilised häired ja struktuuride suurus on minimaalne, siis nende kõrvaldamiseks piisab konservatiivsest ravist, mille kestus on 10–14 päeva.
Kui vastsündinu peas olev hematoom ei möödu ja verevalumid ei vähene, eemaldatakse see operatiivsel meetodil. Kuni 50 ml vedeliku mahuga torgatakse õhuke nõel. Kui õõnsuses on rohkem vedelikku, puhastatakse see spetsiaalselt valmistatud akna kaudu verest ja trombidest. See on vajalik tüsistuste ja peaaju tursete tekke vältimiseks..
Subduraalsed hematoomid
Kolju pehme ja kõva koore vahelise veresoonte rebendiga moodustub peas vastsündinu sünnitusel hematoom, mida nimetatakse subduraalseks.
Raskuse mõttes on sellised hemorraagiad:
- terav. Vahetult pärast lapse sündi on nähtav venoosse hemorraagia patoloogia;
- alaäge. 2–4 tunni jooksul täheldatakse neuroloogilise iseloomuga kõrvalekaldeid;
- krooniline. Selline pea hematoom sünnituse ajal jääb pikka aega märkamatuks, selle tagajärjed ja sümptomid ilmnevad 6-30 päeva pärast lapse sündi.
Subduraalse patoloogilise moodustumise sümptomid võivad olla erinevad: sõltuvalt ajule avaldatava rõhu määrast, verevalumite kiirusest ja ulatusest:
- õpilased erinevad suuruse poolest;
- silmamuna, mis on selgelt küljele kaldunud;
- ei reageeri valgusele;
- ilmneb oksendamine, hingamisfunktsioonid on häiritud;
- täheldatakse psühhomotoorse ületäitumist;
- pea ei pöördu hemorraagia poole;
- tahhükardia ja krambid;
- kooma.
Kui subduraalset hematoomi peas vastsündinutel ei märgata õigeaegselt, võivad tagajärjed lõppeda surmaga.
Ulatuslike hemorraagiadega peamine ülesanne on vere peatamine ja eemaldamine nii kiiresti kui võimalik. Kroonilise iseloomuga patoloogiaid saab ravida konservatiivselt. Selleks kasutage hemostaatiliste, valuvaigistavate, dekongestantse toimega ravimeid, samuti diureetikume ja nootroopseid ravimeid.
Ajusisene hematoom
Ajusisesed hemorraagiad põhjustavad närvirakkude kahjustusi ja on võimelised neuromuskulaarseid sidemeid täielikult või osaliselt purustama. Väga sageli väljendub seda tüüpi vastsündinu pea hematoom sünnituse ajal kahe või enama verevalumina.
Vahetu mõju ei ole iseloomulik igale hematoomile. Kui patoloogiat rasedus- ja sünnitusmajas ei tuvastatud, saab seda kodus tunda järgmiste sümptomite järgi:
- suurenenud beebi hüperreaktiivsus või liigne letargia;
- pidev nutt;
- püsiv regurgitatsioon ja halb või täielik isupuudus;
- rahutu uni või raske unetus;
- pea deformatsioon;
- pea küljele kallutamine, jalgade ja käte värisemine, lõua tõmblemine;
- suund silmamunade külgedele;
- pisaravool;
- häiritud hingamisrütm;
- naha ja silmade limaskestade ebaloomulik kahvatus või kollasus.
Kui märkate oma lapsel kahte ülaltoodud sümptomit, peate diagnoosi kindlakstegemiseks viivitamatult arstiga nõu pidama. Kui täheldatakse kolme või enamat märki, on koljusisese latentse hemorraagia tõenäosus maksimaalne.
Kui koljusisese hemorraagia tõttu tekkis peas hematoom, siis ultraheli abil selle tuvastamiseks, isegi kui see on võimalik, siis see meetod ei näita teavet suuruse ja koe struktuuri kohta. Täpseid andmeid on võimalik saada ainult CT ja MRI skaneerimisega..
Kui vereanalüüsi tulemuste kohaselt on selles trombotsüüte ülemäära, siis saadetakse laps hematoomi eemaldamiseks kirurgi.
Kas hematoomid on ohtlikud ja kui palju
Seistes silmitsi hemorraagiast tingitud lapse patoloogiliste moodustistega, mõtlevad vanemad, kas lapse peas olevad hematoomid on ohtlikud ja mida sellistes olukordades teha.
Tuleb mõista, et vastsündinu jaoks võib igasugune ebanormaalne moodustumine olla oht. Mis puutub hematoomidesse, siis võivad kõik liigid põhjustada lapsele korvamatut kahju.
Mida põhjustavad erinevad hemorraagiad?.
|Hematoomi tüüp||Ohtlikud mõjud|
|Tsefalematoomid|
|Epiduraalne ja subdural|
|Ajusisene|
Kui analüüsime tagajärgi, mis võivad põhjustada hematoomi peas, ja miks see on ohtlik, siis saab selgeks, et kahtlasi sümptomeid ei saa eirata. Isegi kui need pole mõistlikud, on parem pöörduda arsti poole ja veenduda, et nad puuduvad.
Pidage meeles! Ebameeldivate tagajärgede vältimiseks on vaja sünnitada ainult statsionaarsetes tingimustes haiglas. Kodus lapse sündi ei soovitata, isegi kui protsess toimub kõrgelt kvalifitseeritud ämmaemanda osalusel. Üks vale liigutus võib viia kurbade tulemusteni ja kiire hemorraagia võib põhjustada lapse kohese surma.
Kuidas eristada hematoomi sünnikasvajast
Vahetult pärast sünnitust või sünnitusprotsessi ajal täheldatakse kuklaluu-parietaalses piirkonnas sageli sünnikasvajat. Seda tüüpi formatsioonid on väga sarnased hemorraagiatega, kuid see ei ole sünnituse ajal vastsündinu peas esinev hematoom.
Sünnikuumori tüüpilised tunnused on kirsipuu täppide või täpiliste laikudega paistetus. Formatsioonide konsistents on tainas, kui see on olemas, omandab nahk pruunika värvuse.
Sünnikasvajat saab hematoomist eristada järgmiste märkide järgi:
- kasvaja ei hakka vajutamisel pungeldama, kuna see on väga tihe, verevalum muudab oma algse kuju kiiresti ja justkui häguneks rõhu all;
- kasvaja moodustumisel mõjutatakse samaaegselt mitut kolju luud, samal ajal kui vastsündinu peas sündiv hematoom, mille tagajärjed on palju ohtlikumad, lokaliseeritakse ainult ühe luu piirkonnas: kuklaluus, ajaline, eesmine või parietaalne;
- kasvajad võivad samaaegselt ilmuda mitmes kohas (peas, puusadel, tuharatel), moodustatakse verevalumid ainult ühes piirkonnas;
- kasvajal puuduvad selged piirid, nad võivad ületada naaberpiirkondade õmblusi;
- kasvajad tekivad peamiselt perioodil, kui amniootiline vedelik on lahkunud ja sünnitus toimub kuivalt;
- kasvajatel pole luudefekte, nad ei pulseeri, taanduvad umbes 2–4 päeva jooksul iseseisvalt.
Mis on lapse tervisele ja elule ohtlikum: verevalumid või tursed? Teist ravimit peetakse ohututeks moodustisteks..
Enamikul juhtudel ei põhjusta vastsündinu peas olev hematoom selle möödumisel erilist ohtu, see tervislik seisund paraneb ja normaliseerub kohe. Tähtis on ainult kvalifitseeritud arstiabi õigeaegne osutamine ja lapse hooldamine ravi ajal.
Hematoom pärast sünnitust
Mitte ainult lapse sünnitamise ajal võivad tekkida koljusisesed hemorraagiad. Üsna sageli diagnoosivad arstid pärast sünnitust vastsündinu peas hematoomi, mille tagajärjed võivad olla isegi ohtlikumad kui nende protsessis.
Vahetult pärast sündi ei ole beebi nahk ja luud veel täielikult moodustunud ning nad on väga tundlikud väliste mõjude suhtes. Pea pehmetes kudedes võivad verevalumid tekkida juhusliku kukkumise või läheduses asuvale tahkele esemele sattumise tõttu.
Imiku esimestel elukuudel ei ole kolju luid ühendavad luustruktuurid ja liigesed veel piisavalt tugevad, seetõttu võivad lisaks hemorraagiale selliste vigastustega kaasneda ka põrutused, luumurrud ja meningocele.
Kuidas ravitakse hematoomi vastsündinutel kukkumise tagajärjel? Esiteks on vaja lapse pead ja keha iseseisvalt uurida, jälgides seda võimalikult hoolikalt. Kui äkki märkate isegi vähimatki turset või turset, on see häire.
Kui samal ajal suureneb moodustiste maht ja nende kohal olev nahk muutub soojemaks, peate viivitamatult kutsuma kiirabi või viima beebi ise arsti juurde. Arsti vastuvõtul viib arst läbi kõik vajalikud uuringud diagnoosi väljaselgitamiseks ja sobiva ravi määramiseks.
Isegi kui lapse kehal või peas pole nähtavaid traumajälgi, peaksid vanemad hoiatama järgmistest sümptomitest:
- teadvusekaotus võib näidata, et vastsündinul on tekkinud latentne hematoom, mille põhjus võib olla üldine ja sünnitusjärgne;
- lakkamatu nutt;
- liigne unisus;
- suurenenud aktiivsus või motoorsete reaktsioonide pärssimine;
- piima pidev regurgitatsioon pärast iga söötmist ja nende vahel.
Selliste sümptomitega ei tohiks loota, et probleem kaob iseenesest. Peate viivitamatult pöörduma arsti poole, vastasel juhul seate oma lapse tohutute ohtudega.
Patoloogiliste verevalumite diagnostilised meetodid
Vastsündinud hematoomide põhjused võivad olla erinevad ja sõltumata nende päritolust on vaja õigeaegselt tuvastada patoloogia areng. Kui kahtlustatakse hemorraagiat, alustatakse diagnostilisi abinõusid põhjaliku sünnitusabi uuringuga. Beebi uurimisel osalevad erineva kvalifikatsiooniga arstid: silmaarst, neurokirurg, neuroloog ja vajadusel teised.
Täpse hariduse tüübi ja vastsündinu hematoomi ravimise võimaluse, kui see on olemas, määrab raviarst alles pärast põhjalikku uurimist vastavalt diagnostilistele tulemustele. Diagnostilised protseduurid hõlmavad järgmist:
- vereliistakute vereanalüüs ja hüübimiskoefitsiendi määramine;
- avatud fontanellide kaudu tekkiva verevalumi sügavuse ja suuruse selgitamiseks tehakse aju ultraheli;
- sõltuvalt verevalumi asukohast määravad arstid aju CT ja MRI;
- kolju luude kahjustuste tuvastamiseks.
Need on peamised diagnostilised meetodid, mille abil määratakse või lükatakse ümber vastsündinu peas olev hematoom, kuidas haridus kaob, sõltub selle keerukusest ja õigeaegsest ravist.
Laste hematoomide terapeutiline ravi
Enamikul juhtudel ei ole koljusisene hemorraagia ohtu elule ja tervisele. Tavaliselt lahustub seda tüüpi moodustumine iseseisvalt 7-14 päeva pärast nende ilmumist.
Kuid on ka juhtumeid, kui peas olevate vastsündinute hematoomid ei kao iseseisvalt, millal need mööduvad ja kui edukas on paranemisprotsess, sõltub moodustiste keerukusest ja õige ravi õigeaegsusest.
Sõltuvalt verevalumite tüübist ja esinemise kohast võivad arstid abiravina välja kirjutada erinevaid ravimeid, mille toime on suunatud hematoomide resorptsiooni protsessi kiirendamisele. Kõige sagedamini kasutatakse ravimitena Troxevasini geeli või Troxerutiini salvi. Kasutamise sagedus ja annus on määratud raviarsti poolt.
Kui verevalumid on suured ja need sisaldavad üle 100 ml kogunenud vedelikku, on sellistel juhtudel parim ravi aspiratsioon. Need on täiesti ohutud manipulatsioonid ja pärast nende läbiviimist kõrvaldatakse peas olev hematoom täielikult nii kiiresti kui võimalik ja lapse keha kahjustamata. Kui taastumine saabub, areneb laps täielikult ja mingeid tagajärgi ei ähvarda teda.
Pea meeles! Ükskõik, milline on vastsündinu peas olev hematoom, tuleb seda näidata kvalifitseeritud spetsialistile. Tavaliselt leitakse selliseid patoloogiaid endiselt haiglas lapse sünnitusarsti läbivaatuse ajal. Kuid kui teid suunati koju ja märkate lapse heaolu halvenemist, ei tohiks te ise ravida.
Milliseid tagajärgi hematoom vastsündinu peas põhjustab, sõltub otseselt teie tähelepanelikkusest ja vastutusest, millal patoloogia läheb ja kui kiiresti teie laps taastub.
Kui suur on vastsündinu peas olevate hematoomide oht elule pärast sünnitust
Mis vahe on hematoomil ja sünnikasvajal?
Meditsiinis tähendab termin "hematoom" vere kogunemist pehmete kudede alla, mis toimub veresoonte rebenemise tagajärjel. Verevalumid võivad ilmneda ükskõik millises kehaosas, kuid vastsündinutel esineb see enamasti peas.
Paljud ajavad segamini vastsündinu hematoomi sünnituumoriga. Mõlemad nähtused toimuvad sünnituse ajal, kuid erinevad üksteisest märkimisväärselt:
- sünnikasvaja mõjutab korraga mitut kolju luud, samal ajal kui verevalum on lokaliseeritud ainult ühe luu piirkonnas - parietaalses, ajalises, eesmises või kuklaluus;
- kasvaja on väga tihe, rõhu all see ei kipu, samal ajal kui surve all olev verevalum, nagu see oli, levib, muudab selle algset kuju;
- verevalumid on lokaliseeritud ainult ühes kohas, tuumor võib ilmneda korraga mitmes kohas (tuharale, reiele, peale).
Enamikul juhtudel pole verevalum ohtlik - aja jooksul peaks see iseenesest kaduma ja lapse heaolu paraneb. Imiku tervisekahjustusi võib põhjustada nõuetekohase ravi puudumine. Emast alates on vajalik vastsündinu hoolikas hooldus ja spetsialistide regulaarsed uuringud.
Hariduse põhjused ja riskifaktorid
Verevalumil on kaks peamist põhjust:
Raske sünnitus võib põhjustada traumat ja hematoomi moodustumist peas vastsündinul
- Pigistades lapse pead sünnikanalist läbi surudes lapse pead. Emakas asub loode tagurpidi, seetõttu teeb ta välja minnes oma teed. Kolju luud on väga elastsed ja eraldatud kahe fontanelliga. Sünnituse ajal surutakse lapse kolju kokku, mis võib põhjustada verevalumeid peas või kaelas.
- Vererõhu järsk hüppamine imiku üleminekul sisekeskkonnast väliskeskkonda. Lapse jaoks on sünd stressi tekitav olukord, kus nõrgad veresoonte seinad ei talu alati vererõhu järsku hüpet ja lõhkemist..
Vastsündinutel on peas sündiv hematoom peas. Riskitegurid:
- enneaegse lapse sünnitamine (enneaegselt sündinud lapse eest hoolitsemise ja selle arengu tunnuste kohta lugege artiklit);
- ema kitsad patrimoniaalsed viisid;
- kiire või vastupidi pikaleveninud sünnitus;
- imiku eemaldamiseks vaakumiga ekstraheerimine (beebi pea ja vaakumekstraktori sisemise tassi vahel tekib alarõhk, mis võib põhjustada verevalumeid);
- suured puuviljad (kaal üle 5 kg);
- meditsiinilistel põhjustel tehti keisrilõige.
4 tüüpi hematoomid
Sõltuvalt lokaliseerimise kohast jagunevad vereformatsioonid nelja rühma.
1 Kefalogematoom vastsündinutel diagnoositakse vere kogunemise tõttu periosteumi ja pea luude vahel (periosteum on õhuke plaat, mis koosneb sidekoest ja asub täpselt piki kolju luude kontuuri).
Lapse peas võib ilmneda mitu verevalumit, mis ei ületa ühte luu. Vastsündinu tsefatohematoomide ravi ei alga kohe, kuna enamasti kaob verevalum iseseisvalt lapse kahe esimese elunädala jooksul.
2 Ajusisene hematoom diagnoositakse, kui veri siseneb ajju. Verevalumid võivad olla ulatuslikud või fokaalsed, põhjustades lapsele tõsise seisundi. Ravi tuleb alustada kohe. Raviskeem määratakse individuaalselt, sõltuvalt verevalumi suurusest. Väikesi ajusiseseid hemorraagiaid saab ravida konservatiivselt, samas kui suured hemorraagiad vajavad viivitamatut kirurgilist sekkumist..
3 Aju epiduraalset hematoomi iseloomustab vere kogunemine luude ja peaaju (aju) membraani vahelisse ruumi, mis tekkis trauma tagajärjel. Haigusega kaasneb koljusisese rõhu tõus ja aju kokkusurumine. Kirurgi peamine ülesanne sel juhul on verevalumi eemaldamine ja laeva rebenemise otsimine.
4 Aju subduraalset hematoomi diagnoositakse, kui veri koguneb kõva ja arahnoidaalse membraani vahele. Patoloogiat iseloomustavad muutused beebi psüühikas, sagedased peavalud, oksendamine. Kõige tavalisem ravi on operatsioon.
Kroonilist subduraalset hematoomi iseloomustab dura mater hemorraagia. Selle tagajärjel moodustub eristatav kapsel, mis lõpuks hakkab aju survestama. Nakkus, toksiline kahjustus, trauma, hemofiilia või arteriaalse aneurüsmi rebend on kõige levinumad kroonilisi verevalumeid põhjustavad tegurid.
Ravi taktika ja hematoomi võimalikud tagajärjed sõltuvad otseselt hemorraagia tüübist ja selle asukohast.
Ettevaatust: 5 peamist sümptomit
Haiguse sümptomatoloogia sõltub verevalumi kulgu staadiumist, asukohast ja suurusest. Pea peal oleva lapse sünnituse ajal saadud hematoom avaldub enamasti:
Pidev nutt, isupuudus, liigne letargia või suurenenud aktiivsus võivad viidata hemorraagiale.
- vastsündinu üldise seisundi järsk halvenemine, mida iseloomustab depressioon (letargia, unisus) või vastupidi - kesknärvisüsteemi suurenenud erutuvus;
- lahtise turse olemasolu, mille palpeerimise ajal vedelik palpeeritakse;
- kolju asümmeetriline kuju;
- väikesed hemorraagiad (kahjustatud piirkonnas on nähtavad väikesed punased punktid);
- valu palpeerimisel (kui vajutate kahjustatud piirkonda, hakkab laps karjuma ja nutma).
Lisaks sellele kulgeb haigus edasi autonoomse süsteemi häiretega. Näiteks võite märgata sagedast regurgitatsiooni pärast toitmist, puhitus, marmorjas nahavärv, jäsemete sinised sõrmeotsad. Regulaarse söötmisega imik hakkab kaalust alla võtma, teeb perioodiliselt ebaharilikke silmaliigutusi. Põhjusi, miks vastsündinu ei maga kogu päeva, arutatakse selles artiklis..
Diagnostilised meetodid
Tsefalohetoomide diagnoosimine vastsündinu peas, samuti muud tüüpi verevalumid, algab sünnitusabi uuringuga kohe pärast sünnitust. Pärast seda peab last uurima neurokirurg, silmaarst, neuroloog. Hariduse täpne tüüp selgub pärast läbivaatust, mille määrab raviarst.
Diagnostilised meetmed hõlmavad järgmist:
- vereanalüüs (hüübimisfaktori määramine);
- aju ultraheliuuring avatud fontanellide kaudu (verevalumi suuruse ja sügavuse selgitamiseks);
- Aju MRT ja CT (võib lisaks välja kirjutada, sõltuvalt hemorraagia asukohast);
- Röntgenikiirgus (aitab tuvastada kolju luude kahjustusi).
Esimesed terapeutilised meetmed
Moodustatud verevalum suureneb kõigepealt, pärast mida selle kasv peatub. Umbes 7-14 päeva pärast hakkab moodustumine iseseisvalt lahustuma. Samal ajal paraneb lapse üldine heaolu - kaob letargia ja unisus ning paraneb isu. Täiesti verevalumid kaovad 3-5 päeva pärast.
Harvematel juhtudel ei kao hematoom iseseisvalt, selle suurus ei muutu. Sellisel juhul on vaja läbi viia terapeutilisi meetmeid, vastasel juhul põhjustab vastsündinu pea hematoom tõsiseid tagajärgi, mis ohustavad beebi tervist ja elu.
Järelravi
Edasine ravi sõltub verevalumite tüübist. Tsefalohetoomide resorptsiooni kiirendamiseks võib arst välja kirjutada salvi Troxerutin või Troxevasini geeli. Ravimid suurendavad veresoonte toonust ja kiirendavad verevalumi resorptsiooni. Kasutamismeetod: töödelge kahjustatud piirkonda mitte rohkem kui kaks korda päevas.
Kui verevalumid on suured (maht üle 100 ml) või hematoomi suurus ei vähene ja beebi seisund halveneb iga päevaga, tehakse aspiratsioon. Tsefalohetoomide eemaldamine toimub kahe spetsiaalse nõela abil. Ühte kasutatakse vere pumpamiseks, teist - normaalse rõhu säilitamiseks vabastatud õõnsuses.
Kefalogematoomia punktsioon on ohutu ja tõhus ravi. Samal päeval viiakse laps üldpalatisse. Tema seisund paraneb, ta muutub aktiivsemaks ja liikuvamaks..
Ajusiseste, epiduraalsete ja subduraalsete hematoomidega tehakse sagedamini kirurgilist sekkumist, mille järel raviarst võib määrata vastsündinule ravimite taastumisravi..
Hematoomide punktsioon on absoluutselt ohutu protseduur, mille järel laps muutub aktiivseks, haigusele iseloomulikud sümptomid ei häiri teda enam.
Kui arst soovitab operatsiooni, ärge keelduge.
Videol räägib laste neurokirurg sellest, mis on tsefalematoom ja milline peaks olema vanemate ja arstide taktika. Samuti saate teada arstide eksperdiarvamust beebi pea ebakorrapärase kuju joondamise ühe viisi kohta.
Ohtlikud mõjud
Tsefalohetoomide tagajärjed vastsündinutel võivad olla erinevad, nii et pärast verevalumite tuvastamist ja eemaldamist peaksid vanemad osutama lapsele vajalikku hooldust, mis hõlmab:
- lapse, eriti pea, isiklik hügieen;
- muudatuste korral konsulteerimine spetsialistidega;
- raviarsti kõigi soovituste range järgimine;
- pakkudes rahulikku keskkonda.
Enamik eksperte ei pea verevalumite tekitamist tõsiseks haiguseks, kuid soovitavad seda jälgida vähemalt kaks nädalat ja vajadusel tegutseda. Vastasel juhul võivad hematoomi tagajärjed peas vastsündinutel olla erinevad. See:
- kolju kuju asümmeetria;
- kogunenud vedeliku summutamine;
- vastsündinud kollatõbi;
- aneemia;
- suurenenud närviline ärrituvus;
- arengu hilinemine, kõnekahjustus, tserebraalparalüüs (väga harv).
Ärevuse sümptomid
Mõnel juhul võib haridus toimuda alles pärast sünnitusmajast väljavõtmist. Seetõttu peavad noored vanemad jälgima beebi käitumist.
Krooniline subduraalne hematoom ei ilmne tavaliselt kohe, vaid ainult 2 nädalat pärast lapse sündi.
Ärevusnähud, mis vajavad viivitamatut arstiabi:
- rahutu või letargiline käitumine;
- halb uni, võimetus eristada kellaaega;
- isu puudumine, sagedane sülitamine;
- ebaloomulikud pea liigutused (tagasi kallutamine, ainult ühe suuna pööramine);
- rebend ühest silmast;
- sagedased koolikud;
- lihaste hüpotensioon.
Vastsündinu peas olev hematoom pärast sünnitust, reeglina, ei põhjusta tõsiseid tagajärgi. 2-3 nädalat pärast spontaanse resorptsiooni või eemaldamist on beebi seisund täielikult normaliseerunud. Kuid igal juhul on raviarst kohustatud korralikult formuleerima ravi ning vanematelt hoolitsema ja hoolitsema lapse eest.
Sünnivigastuste muud tagajärjed ja nende põhjused leiate videost:
Vastsündinu tsefalematoomi põhjused ja tagajärjed
Kuidas areneb vastsündinutel pea peal tsefalohematoom
Kefalogematoom ilmneb sünnituse ajal kraniaalse võra trauma tagajärjel. Mida tugevam on mehaaniline toime, seda suurem on subperiosteaalse hemorraagia tõenäosus..
Kefalogematoom vastsündinutel areneb eelsoodumustega kokkupuute taustal
Sünnituskanalist läbimisel toimub perioste kokkusurumine ja nihkumine, millele järgnevad veresoonte kahjustused ja vere kogunemine.
Ema provotseerivad tegurid
Seisundi peamine põhjus on sünnitrauma. Umbes 10 aastat tagasi ei olnud operatsioon "keisrilõige" kliinilises levikus laialt levinud. Raske sünnituse korral kasutati pea kinnipüüdmiseks ja loote sünnikanalist eemaldamiseks spetsiaalseid sünnitusabinõusid. Manipuleerimisega kaasnes raske trauma ja see viis sageli tsefalomatoomi ilmnemiseni.
Täna on praktiliselt välistatud kraniaalse võlviku luude periosteumi all esinevate hemorraagia põhjused, mis on seotud meditsiiniliste manipulatsioonidega. Ainekehal on mitmeid provotseerivaid tegureid, mille olemasolul suureneb sünnikahjustuste tõenäosus:
- Sünnitatava naise vanus on üle 35 aasta - vanusega väheneb sugu näärmete funktsionaalne aktiivsus, aga ka vaagna luude liigeste sidekoe sidemete elastsus. See toob kaasa asjaolu, et sünnituse ajal on vaagna rõnga ebapiisav laienemine ja loote raske läbimine sünnikanali kaudu. Sünnitusvigastuste tõenäosus suureneb, kui naine sünnitab esimest korda.
- Varasemad vaagnaelundite organeid ja luubaase mõjutavad haigused - sõltumata aegumistähtajast võib vaagna rõnga luude ja sidemete ülekantud patoloogia põhjustada olulist muutust kujus ja sünniprotsessi komplikatsioone.
- Nõrk sünnitus - endokriinsed häired, emaka müomeetriumi silelihaste vähenenud toon põhjustab tsükliliste kontraktsioonide katkemist, mis võib põhjustada loote sünnikahjustuse, millele järgneb tsefalohematoomi teke.
Vaagna rõnga kaasasündinud või omandatud kõrvalekalded muudavad selle kuju. See seisund määratakse keskmiselt 7% reproduktiivse vanuse naistel. Tõsiste muutuste ja deformatsioonide korral soovitatakse sünnitusvigastuste vältimiseks teha keisrilõike..
Lapse seisundiga seotud põhjused
Eraldi tehakse kindlaks loote provokatiivsed tegurid, mis suurendavad sünnikahjustuste ja periosteumi all oleva hemorraagia tõenäosust:
- Loote ebanormaalne esitus, mille korral sünnikanalis liikumise protsess on keeruline ja sünnivigastuste oht suureneb. Mõne tüüpi positsioonimuutustega määrab günekoloog keisrilõike.
- Loote suured suurused, millel võib olla füsioloogiline päritolu. Samal ajal on pea läbistamine tupe kaudu vaagnapiirkonnas keeruline ja traumaatilise koe kahjustuse tõenäosus koos järgneva tsefalomatoomi moodustumisega suureneb.
Sünnitusabivahendeid ei kasutata kliinilises praktikas peaaegu kunagi, mis on seotud protseduuri kõrge invasiivsusega. Samuti kasutatakse harvemini loote vaakumiekstraktsiooni, mis provotseerib vastsündinu pea kudedes mitmesuguseid hemorraagiaid. Kahjustuste vältimiseks on ette nähtud keisrilõige..
Kuidas kefalogematoom avaldub vastsündinutel
Tsefalohematoomi on lihtne kindlaks teha. Tavaliselt ei ilmu see kohe, vaid paar päeva pärast lapse sündi. Sündiv kasvaja ei võimalda muutusi visualiseerida.
Tsefalohetoomide ravi hõlmab konservatiivseid ja kirurgilisi meetmeid
2-3 päeva pärast väheneb kolju võlvide pehmete kudede turse ja vere kogunemine periosteumi alla jätkub, mis võimaldab visuaalselt hinnata muutusi luu aluses. Pikaajaline verejooks kahjustatud laevadest on seotud vere hüübimisfaktorite ebapiisava funktsionaalse küpsusega.
Diagnostika
Kefalogematoom on piiratud turse, mis ei ulatu kaugemale parietaalsest, eesmisest ega kuklaluust. Selle põhjuseks on piiravate õmbluste olemasolu. Tõsise trauma korral on võimalik moodustada mitu subperiosteaalset verejooksu mahuga 5 kuni 150 ml.
Kraniaalse võlvikude visuaalse uurimise ja palpeerimise (palpatsiooni) ajal võite kahtlustada hematoomi esinemist. Täiendava uurimise vajaduse määravad järgmised kriteeriumid:
- turse suurus vähemalt 5 cm;
- tsefalohetoomide jätkuv suurenemine dünaamikas;
- turse ei ole piiratud ühe luuga, mis näitab väljendunud muutusi.
Diagnostilisi teste määrab neonatoloog või lastearst. Need hõlmavad mitmeid võtmetehnikaid, mis on omandanud laialdase kliinilise tähtsuse..
Diagnoosimiseks viiakse läbi:
- Röntgen - hoolimata asjaolust, et röntgenuuring kannab lapse kehas kiirguskoormust, on see ette nähtud luumurdude, sealhulgas kolju luude kahtlustamiseks.
- Ultraheliuuring - tehnika võimaldab visualiseerida hemorraagiat, hinnata selle suurust ja täpset lokaliseerimist.
- Koagulogramm - vereanalüüs, mille käigus määratakse hüübimissüsteemi seisund mitme näitaja põhjal. Uuringul on diagnostiline väärtus, eriti tsefatohematoomi pikaajalise suurenemise korral, mis viitab jätkuvale hemorraagiale periosteumi all.
Enne tsefalohetoomide ravi tuleb määrata täiendavad diagnostilised testid, eriti juhtudel, kui kirurgiline sekkumine on vajalik.
Tsefalohetoomide mõju
Kraniaalse võra luude periosteumi all oleva väikese hemorraagiaga, muude vigastuste puudumisega, samuti vere hüübimissüsteemi normaalse funktsionaalse seisundiga ei ole tsefalohematoom ohtlik. Tavaliselt laheneb see 2 nädala jooksul..
Tsefalohetoomide tagajärjed hõlmavad kohalikke ja üldisi muutusi.
Kui haridus püsib pikemat aega ja piisavat ravi ei tehta, tekivad järgmised negatiivsed tagajärjed:
- Aneemia - hemoglobiini taseme ja punaste vereliblede arvu langus lapse veres, mille on põhjustanud mahuverejooks. See ilmneb mitmesuguste lokaliseerimistega hemorraagiatega.
- Hematoomi põletik - veri kudedes on soodne keskkond bakterite arenguks. Sobiva ravi puudumise taustal koguneb suur hulk surnud baktereid ja immuunsussüsteemi surnud rakke, mis on mäda alus. Lastel võib see sageli ilmneda ilma ilmsete kliiniliste sümptomiteta..
- Ossifikatsioon (luustumine) - pikaajalisel kokkupuutel verega tsefatohematoomi piirkonna kudedes ilma resorptsioonita ladestuvad kaltsiumisoolad. Periosteumi all olev luustunud hematoom häirib luude normaalset kasvu ja nõuab operatsiooni.
Piisav diagnostiline ja ravistaktika on suunatud komplikatsioonide ja lapse tervisele kahjulike tagajärgede arengu ennetamisele.
Tsefalohematoomiga lapse ravi
Terapeutiliste meetmete suund sõltub tsefalomatoomi seisundist, samuti moodustise suurusest. Eeldatav ravi on ette nähtud väikeste periosteumi all olevate hemorraagiade korral, mille läbimõõt ei ületa 5 cm. Kui veri ei taandu 14 päeva jooksul iseseisvalt, on soovitatav aktiivravi.
Esimese 10 päeva jooksul pärast tsefalohetoomide avastamist on soovitatav läbi viia objektiivne uuring, mis hõlmab koagulogrammi ja neurosonograafiat. Samuti on asjakohaste tõendite olemasolul ette nähtud punktsiooni aspiratsioon. Tehnikaks on hematoomipiirkonna punktsioon ja kogunenud vere aktiivne eemaldamine süstlaga. Protseduuri viib läbi lastekirurg.
Konservatiivne ravi hõlmab vere hüübimissüsteemi funktsionaalse seisundi korrigeerimist. Ravimeid määrab raviarst, tuginedes laboratoorsete uuringute tulemustele.
Supulatsiooni või luustumise vormis esinevate komplikatsioonide korral on ette nähtud kirurgiline sekkumine. See hõlmab muudetud kudede väljalõikamist, nende vabanemist mädadest, töötlemist antiseptikumidega, millele järgneb plastide ja õmblemine. Võimaluse korral tehakse operatsioon vanemas eas. Mädase protsessi korral viiakse sekkumine läbi kiireloomulisel viisil.
Pärast terapeutilise aktiivse staadiumi toimumist jälgitakse last. Teatud intervallidega uurib patsienti laste neurokirurg või neuroloog. Samal ajal hinnatakse fontanellide seisundit, arengunäitajate vastavust lapse bioloogilisele vanusele.
Kudede muutuste esinemine lapse kraniaalse võlviku luude piirkonnas turse kujul nõuab arstiga konsulteerimist.
Vastsündinutel sündinud kasvaja tunnused ja selle sümptomid
Iga loodetud ema loodab, et tema laps sündis tervena. Seetõttu, kuuldes arstilt lapse sündi kasvaja kohta, hakkavad naised häirekella andma. Kuid seda diagnoosi ei peeta surmavaks ja enamikul juhtudel ei vaja see isegi arstiabi. Mis on sünnikasvaja ja kas see on ohtlik?
Põhjused
Vastsündinutel sündinud kasvajat nimetatakse pehmete kudede turseks. See ilmneb kohas, millega laps liigub mööda sünnikanalit. Näiteks kui laps kõndis pea tagumisest küljest, ilmneb kolju selles piirkonnas turse.
Sünnikasvaja areneb järgmistel põhjustel:
- Suur vilja suurus.
- Kitsas vaagen naisel.
- Beebi vale esitus.
- Pikk sünnitus.
- Loote hüpoksia sünnituse ajal.
- Beebi enneaegne sünd.
- Lapse sünd üle 42 nädala.
Sündimise tursed vastsündinu kudedes moodustuvad sagedamini esimese sünnituse ajal.
Tsefalohetoomide mõiste
Iseenesest ei kujuta lapse pea sündiv kasvaja tema elule ohtu. Siiski on alati oht, et see varjatakse ennast olulisema kahjuga. Üks levinumaid nähtusi on geneerilise neoplasmi kombinatsioon tsefalematoomiga.
See on kolju ja periosteumi vahel asuv hemorraagia, mis ei välju kahjustatud luu piiridest. Võrreldes normaalse ödeemiga on tsefalematoomil pärast sündi selged kontuurid. Reeglina kaob see üksi maksimaalselt kahe kuu pärast.
Kuid on aegu, kus hemorraagia ei kulge loomulikult. Seejärel on kogunenud vere eemaldamiseks vaja meditsiinilist abi. Vastasel juhul kahjulike komplikatsioonide tekkimine, näiteks hariduse luustumine, mis põhjustab kirurgilise ravi vajadust.
Ravi
Arst määrab vastsündinutel pea sünnituskasvaja ravi. Enne seda on vaja kahjustatud ala üle vaadata. Arst tunneb turset, kontrollib beebi üldist tervist, viib läbi kolju ja selle veresoonte ultraheliuuringu.
Enamikul juhtudel ei ole imikute pea üldise neoplasmi arstiabi vaja, see möödub iseseisvalt. Turse kiirest vabanemiseks soovitatakse emadel imetamise ajal korralikult süüa. Natiivne rinnapiim aitab lastel kiiremini taastuda, seetõttu tehke võimaluse korral rinnapiima, mitte kunstlikke segusid.
Kui sünnituse ajal oli peanahk kahjustatud või beebil on patogeensete mikroorganismide paljunemise tõttu kõrge temperatuur, kirjutab arst välja antibakteriaalsed ravimid.
Äratuse aeg
Ainult juhul, kui kasvaja ei lahene, kaasnevad tõsised vigastused, mis kahjustavad luukoe, siis võib lapsel esineda mitmesuguseid kõrvalekaldeid füüsilises ja vaimses arengus. Sellised nähtused on haruldased, kuid siiski on koht, kus olla.
Seetõttu peaksid naised hoolikalt jälgima lapse seisundit ja viivitamatult külastama spetsialisti järgmistel juhtudel:
- Märgitud muhud ja kolju deformatsioonid.
- Imiku võimetus hoida oma pead.
- Lihastoonuse langus, mis väljendub nõrgas haarava refleksis, beebi võime puudulikkus ümber pöörata, üles tõsta, kätele toetuda.
- Sagedased ja rasked soolestiku koolikud.
- Unehäired.
- Kehv isu, millega kaasneb asjaolu, et laps sülitab toitu ohtralt.
- Naha nakatumise või nägemisnärvi põletikulise protsessi arengu tõttu silmadest väljuv eritis. Need võivad olla läbipaistvad või olla kollase või halli varjundiga..
Sellistel juhtudel on vajalik lapse keha viivitamatu diagnoosimine ja meetmete võtmine tuvastatud patoloogiliste protsesside kõrvaldamiseks..
Võimalikud tüsistused
Sünnituskasvajaga võib harvadel juhtudel kaasneda tüsistusi. Eriti suur on kahjulike mõjude oht, kui patoloogiaga kaasneb verejooks. Sellisel juhul on vaja see võimalikult kiiresti kõrvaldada..
Vastasel juhul võivad tekkida järgmised tüsistused:
- Aneemia. See ilmneb suure verekaotuse ja hemoglobiini patoloogilise languse tõttu veres. Lapsel on nõrkus, naha kahvatus, teadvusekaotus.
- Kollatõbi. See areneb, kui bilirubiin tungib läbi naha, kui hematoom resorbeeritakse.
- Neoplasmi luustumine. Patoloogia viib asjaolu, et vastsündinud lapse kolju luud on deformeerunud. Ulatusliku sünnikahjustuse korral toimub luustumise protsess. Haigus nõuab viivitamatut ravi, kasutades protseduuride kompleksi, eriti kirurgilist sekkumist.
- Purulentne protsess sünnikanali sisemises osas. See areneb põletikulise protsessi tõttu kasvajas. Kui te ei alusta õigeaegselt ravi, on suur oht veremürgituse tekkeks, patogeensete mikroorganismide tungimiseks ajusse. Sellised tagajärjed võivad põhjustada imiku vaimse ja füüsilise arengu halvenemist, samuti surma.
- Kaela kumerus. Sellise tervisehädaga kaasneb pea küljele kallutamine. Rikkumine moodustub sternocleidomastoidse lihase düsfunktsiooni ja selle lühenemise tõttu. Emakakaela lülisamba kumerus ei põhjusta mitte ainult kosmeetilist defekti, vaid mõjutab negatiivselt ka lapse tervist. Patoloogia häirib täielikku füüsilist arengut, põhjustab nägemiskahjustusi, hingamisprobleeme ja kõnefunktsiooni.
Seega on sünnikasvaja vigastus, mis ei kujuta ohtu beebi elule. Kuid vanemad peaksid sellise diagnoosiga jälgima beebi seisundit, et mitte unustada võimalikke tüsistusi.
Mis on vastsündinud lapse sünnikasvaja?
Iga uus ema eeldab, et vastsündinud lapsega on kõik korras. See on võib-olla suurim hirm pärast sünnitust: nii et puru ei näita mingeid tüsistusi ja patoloogiaid. Ja kui naine kuuleb arstilt lapse sündi kasvajast, šokeerivad need kohutavad sõnad teda sõna otseses mõttes. Kuid tegelikkuses kaasneb selle diagnoosiga harva kõrge risk. Enamikul juhtudel ei ole vastsündinul sündiv kasvaja ohtlik..
Sündinud kasvaja sünnituse ajal: põhjused
Sellise kohutava määratluse all peavad neonatoloogid pehmete kudede turset lapse keha alumisse piirkonda, see tähendab kohta, millega ta sellesse maailma viis. Kui laps sündis pea seljaga ettepoole, moodustub siin tursed, kuid muidugi mitte alati. Mõnel teguril on see ja sarnased sünnivigastused:
- loote suur suurus;
- kitsas vaagen sünnitusjärgus naistel;
- loote vale esitlus;
- pikaajaline sünnitus, nõrk sünnitus;
- loote hapniku nälgimine sünnituse ajal;
- enneaegne sünnitus;
- hiline rasedus.
Samuti märgiti, et primaarsetel naistel ja nende lastel on sünnivigastused sagedamini esinevad, samas kui rohkem kui ühe lapse sündimisel kaovad sünnikasvajad kiiremini.
Kui pikka aega peab raasuke ühes või teises kehaosas puhkama ema kindlatel vaagna luudel, moodustub kudedes tursed vere ja lümfi hilinemise tõttu. Lisaks tekivad sageli sünnitusel habras lapse veresooned - emaka ja välismaailma vahelise kokkusurumise, hapnikuvaeguse ja atmosfäärirõhu erinevuse tõttu.
Kõige sagedamini on vastsündinul peas sündiv kasvaja: pea tagaküljel, pea kroonil, näol (tavaliselt otsmikul), kuid muude esitusviisidega lokaliseeritakse tuharad, kõhukelme, reied või sääred. Turse pole selge piirjoonega, pehme, kuid puudutusega elastne - nagu test. Naha värvus võib selles kohas muutuda kollaseks, punakaks ja isegi burgundiks või tsüanootiliseks, kui hemorraagia on raske.
Sünnikasvaja ja tsefalohetoom
Sünnituskasvaja ise on tavaliselt kahjutu, kuid see võib maskeerida tõsisemaid kahjustusi peas. Eelkõige kombineeritakse kasvaja sageli tsefalohetoomiga. See on ka hemorraagia, kuid see on lokaliseeritud kahjustatud luu kolju ja periosteumi vahelises piirkonnas (parietaalne, kuklaluu, eesmine) ja erinevalt kasvajast ei lähe see kahjustatud luust kaugemale. Kefalogematoomil on kalduvus eneseresorptsioonile 3–8 nädala jooksul, kuid kui see tuvastatakse (tavaliselt toimub see mõni päev pärast sündi, kui turse vaibub või aju ultraheliuuringu ajal), tuleb last pidevalt jälgida, kuna veri pole veel välja arenenud selle voltimismehhanism jätkab kahjustuse kohas kogunemist.
Positiivse dünaamika puudumisel tuleb tüsistuste vältimiseks imeda fontaneli alla kogunenud verd.
Üks neist võib olla hematoomi luustumine, mida tulevikus saab korrigeerida ainult kirurgiliselt (vastasel juhul deformeerub pea, sellel kasvab kasv koonuse kujul). Samuti on suur aneemia oht suure verekaotuse ja patoloogilise ikteruse tõttu kogunenud vere lekkimisel üldisesse vereringesse.
Vastsündinu sünnikasvaja: tagajärjed, tüsistused
Tsefalohetoomi läbistamine on väga ebasoovitav kõrge infektsiooniriski ja võimaliku suupusiooni tõttu, mis eeldab kirurgilise sekkumise vajadust. Kuid kui see on vajalik, on pärast imiku imemisprotseduuri mõnda aega vaja meditsiinilist järelevalvet.
Otse sünnikasvajas on põletikuliste protsesside oht, kuna kogunenud vedelik on bakterite arenguks väga soodne keskkond. Seetõttu on vaja jälgida ka selle seisundit: tavaliselt kaob see mõne päeva jooksul pärast sünnitust iseseisvalt. Kui seda ei juhtu, peate viivitamatult läbima täiendava uuringu (eriti neurosonograafia), kuna veresoonte tõsised kahjustused võivad mõjutada isegi aju, mis on täis tõsiseid tüsistusi. Õigluse korral märgime, et seda esineb ainult üksikjuhtudel, kuid võimaliku ohu on siiski parem kõrvaldada.
Samuti on vajalik ultraheliuuring, kuna turse all võib peituda isegi kolju luumurd! Lisaks võib lapse vere hüübimisvõime vähenemine ja veritsusnähtude tõttu plekid kiiresti suureneda ja suureneda..
Sündinud kasvaja vastsündinutel: ravi
Sellele vigastusele ei tohiks pöörata liiga suurt tähtsust, kui tõsisemaid vigastusi pole: tüsistuste puudumisel pole sünnituskasvaja ravi vajalik. Hästi arenenud lastel väheneb see kiiresti juba esimestel tundidel pärast sünnitust.
Normaalse lihastoonusega imikutel taanduvad hematoomid paremini ja kiiremini (vähenenud toon häirib taastumisprotsesse). Tavaliselt juhtub see 2-3 päeva pärast ega ole üldse nähtav ning seetõttu peaksite kõigepealt rahunema ja hoolikalt kuulama meditsiinilisi prognoose.
Kui kasvaja varjab suuremaid ohte kui ainult kudede turse, saab ultraheli abil need kõik täpselt kindlaks teha - nii asukoha, kahjustuse määra kui ka kogunenud vere koguse.
Võib-olla soovitab lastearst vanematel asetada ajutiselt pehme padja pea alla või ravida kahjustuse piirkonda antiseptiliste lahustega, kui on olemas sügavad välised hõõrdumised. Vere hüübimise vähenemise korral manustatakse hemostaatilisi ravimeid, kus on oht põletikuks ja pärssida - veresoonte tugevdamiseks on ette nähtud antibakteriaalsed, kaltsiumipreparaadid. Täiendav uurimine ja planeerimata beebi uurimine on vajalik ainult siis, kui 7-10 päeva pärast tursed ei kao. Kindlasti peate lapsele, kellel on sündiv kasvaja, viivitamatult arstile näitama, kui kombineeritakse vähemalt mitu järgmistest teguritest:
- lapse kogu keha lihastoonus on vähenenud;
- soolestiku koolikud on väga väljendunud;
- vastsündinu ei maga öösel hästi;
- lapse toitmisega on probleeme (ta sülitab ohtralt või ei ime hästi);
- täheldatakse silma eritist;
- laps viskab väga tugevalt ja järsku pea tagasi;
- pea ebatasasused või deformatsioonid on selgelt nähtavad, puru hoiab pead ühes suunas;
- beebi väljendab suurenenud muret.
Teie peamine ülesanne on nüüd imetamise protsess korralikult korraldada, kuna rinnapiim võib kaitsta last paljude probleemide eest. Ja ärge muretsege uuesti, kui selleks pole mõjuvat põhjust.