Sisu
- Mis on Hagia Sophia?
- Hagia Sophia ajalugu
- Hagia Sophia kujundus
- Hagia Sophia tume ajalugu
- Hagia Sophia renoveerimine
- Hagia Sofia Täna
Hagia Sophia on tohutu arhitektuuriline ime Türgis Istanbulis, mis ehitati algselt kristliku basiilikana ligi 1500 aastat tagasi. Sarnaselt Pariisi Eiffeli tornile või Ateena Parthenonile on Hagia Sophia kosmopoliitse linna kauakestev sümbol. Kuid nii tähelepanuväärne kui see struktuur ise on, on selle roll Istanbuli - ja selles osas ka kogu maailma - ajaloos samuti märkimisväärne ning puudutab rahvusvahelise poliitika, religiooni, kunsti ja arhitektuuriga seotud küsimusi.
Hagia Sophia ankurdab Istanbuli vanalinna ja on sajandeid olnud orientiiriks nii õigeusu kristlastele kui ka moslemitele, kuna selle tähtsus on nihkunud Türgi linnas valitseva kultuuri omaga.
Istanbul kulgeb üle Bosporuse väina - veetee, mis on geograafiline piir Euroopa ja Aasia vahel. Ligi 15 miljoni elanikuga Türgi linn asub seega mõlemal mandril.
Mis on Hagia Sophia?
Hagia Sophia (türgi keeles Ayasofya) ehitati algselt Kreeka õigeusu kristliku kiriku basiilikaks. Kuid selle funktsioon on sellest sajandite jooksul mitu korda muutunud.
Bütsantsi keiser Constantius tellis esimese Hagia Sophia ehitamise 360. aastal pKr. Esimese kiriku ehitamise ajal oli Istanbul tuntud kui Konstantinoopol, võttes oma nime Konstantini isalt, Konstantinus I , Bütsantsi impeeriumi esimene valitseja.
Esimesel Hagia Sophial oli puidust katus. Konstruktsioon põletati maapinnale aastal 404 e.m.a Konstantinoopolis toimunud rahutuste ajal poliitiliste konfliktide tagajärjel tollase keiser Arkadiose perekonnas, kes valitses tormiliselt valitsenud ajavahemikus 395–408 e.m.a.
Arkadiose järeltulija, keiser Theodosios II ehitas Hagia Sophia uuesti üles ja uus ehitis valmis aastal 415. Teine Hagia Sophia sisaldas viit navet ja monumentaalset sissepääsu ning oli samuti kaetud puitkatusega.
Veidi enam kui sajand hiljem osutus see aga taas Kreeka õigeusu usundi olulise basiilika saatuslikuks veaks, kuna see struktuur põletati teist korda nn Nika mässude ajal keiser Justinianuse vastu. Mina, kes valitses 527. – 565.
Hagia Sophia ajalugu
Ei suutnud tulekahju tekitatud kahjusid parandada, käskis Justinianus 532. aastal Hagia Sophia lammutada. Ta tegi tuntud arhitektidele Isidoros (Milet) ja Anthemiosele (Tralles) ülesandeks ehitada uus basiilika.
Kolmas Hagia Sophia valmis 537. aastal ja see püsib tänaseni.
Esimesed vaimulikud jumalateenistused „uues” Hagia Sophias toimusid 27. detsembril 537. Sel ajal olevat keiser Justinianus öelnud: „Mu isand, aitäh, et andsid mulle võimaluse luua selline jumalateenistuse koht.”
Hagia Sophia kujundus
Alates avamisest oli kolmas ja viimane Hagia Sophia tõepoolest tähelepanuväärne struktuur. See ühendas suure kuplikujulise katusega õigeusu basiilika traditsioonilised kujunduselemendid ja kahe nartheksiga (või 'verandaga') poolkupliga altari.
Kupli tugikaared kaeti kuue tiivulise ingli mosaiikidega, mida nimetatakse heksapterügooniks.
Püüdes luua kogu Bütsantsi impeeriumi esindav suurejooneline basiilika, otsustas keiser Justinianus, et kõik tema võimu alla kuuluvad provintsid saadavad selle ehitamiseks kasutamiseks arhitektuurilisi tükke.
Põranda ja lae jaoks kasutatud marmorit toodeti Anatoolias (praegune Ida-Türgi idaosa) ja Süürias, teised tellised (mida kasutati põranda seintes ja osades) pärinesid aga kaugelt Põhja-Aafrikast. Hagia Sophia siseruum on vooderdatud tohutute marmorplaatidega, mis on väidetavalt loodud liikuva vee jäljendamiseks.
Ja Hagia Sophia 104 veergu imporditi nii Efesose Artemise templist kui ka Egiptusest.
Hoone pikkus on umbes 269 jalga ja laius 240 jalga ning kõige kõrgemas punktis ulatub kuppelkatus umbes 180 jalga õhku. Kui esimene kuppel 557. aastal osaliselt kokku varises, kavandas Isidore noorem (Isidorose vennapoeg, üks algsetest arhitektidest) selle asenduse struktuuriliste ribide ja selgema kaarega ning see konstruktsiooni versioon püsib tänapäeval .
See keskne kuppel toetub aknarõngale ja seda toetavad kaks poolkuplit ja kaks kaarekujulist ava, et luua suur laev, mille seinad olid algselt vooderdatud keerukate Bütsantsi mosaiikidega, mis olid valmistatud kullast, hõbedast, klaasist, terrakotast ja värvilistest kive ning kujutades kristlike evangeeliumide tuntud stseene ja kujusid.
Hagia Sophia tume ajalugu
Kuna Kreeka ortodoksid olid bütsantslaste ametlik usk, peeti Hagia Sofiat usu keskseks kirikuks ja sellest sai seega koht, kus krooniti uusi keisreid.
Need tseremooniad toimusid laevas, kus põrandal on põimunud ümmarguse kujundusega värvilistest kividest suur ümmargune marmorlõik Omphalion (maakera naba).
Hagia Sophia täitis seda oma esimest 900 eluaastat Bütsantsi kultuuris ja poliitikas keskset rolli.
Ristisõdade ajal oli aga Konstantinoopoli linn ja laiemalt ka Hagia Sophia 13. sajandil lühikese aja jooksul Rooma kontrolli all. Hagia Sophia sai sel perioodil tõsiseid kahjustusi, kuid see parandati, kui bütsantslased taas ümbritseva linna enda kätte võtsid.
Hagia Sophia järgmine märkimisväärne muutuste periood algas vähem kui 200 aastat hiljem, kui osmanid eesotsas keiser Fatih Sultan Mehmediga - tuntud kui Vallutaja Mehmed - vallutasid 1453. aastal Konstantinoopoli. Osmanid nimetasid linna ümber Istanbuliks.
Hagia Sophia renoveerimine
Kuna islam oli osmanite keskne religioon, renoveeriti Hagia Sophia mošeeks. Pöördumise osana katsid Ottomanid paljud algupärased õigeusu-teemalised mosaiigid islami kalligraafiaga, mille kujundas Kazasker Mustafa İzzet.
Pannal või medaljonil, mis riputati laeva veergudele, on toodud Allahi, prohvet Muhamedi, esimese nelja kalifi ja kahe prohveti pojapoegi nimed.
Peamise kupli mosaiiki - arvatakse olevat Kristuse kujutis - kattis ka kuldkalligraafia.
Nagu mošeedes kombeks, paigaldati seina mihrab või laev, mis näitab suuna Meka poole, mis on üks islami pühi linnu. Ottomani keiser Kanuni sultan Süleyman (1520–1566) paigaldas mihrabi mõlemale küljele kaks pronkslampi ja sultan Murad III (1574–1595) lisas Türgi Bergama linnast kaks marmorikuubikut, mis pärinevad 4. aastast eKr.
Sel ajavahemikul lisati algsesse hoonesse ka neli minaretti, osaliselt religioossetel eesmärkidel (muezzini palvekutsumiseks) ja osaliselt selleks ajaks linna tabanud maavärinatele järgneva struktuuri kindlustamiseks.
Sultan Abdülmecidi võimu all tehti aastatel 1847–1849 Hagia Sophias ulatuslik renoveerimine, mida juhtisid Šveitsi arhitektid vennad Fossati. Sel ajal eemaldati Hünkâr Mahfili (eraldi kamber keisritele palvetamiseks) ja asendati mihrabi lähedal asuva teisega.
Hagia Sofia Täna
Hagia Sophia roll poliitikas ja religioonis on endiselt vaieldav ja oluline ka tänapäeval - umbes 100 aastat pärast Osmanite impeeriumi langemist.
Alates 1935. aastast - üheksa aastat pärast Türgi Vabariigi asutamist Atatürki poolt - kuni 2020. aastani töötas riiklik valitsus legendaarse ehitisena muuseumina. Alates 2013. aastast soovisid mõned riigis asuvad islami usujuhid Hagia Sophiat taas mošeena avada. Türgi riiginõukogu ja president Erdoğan liigitasid selle juulis 2020 mošeeks.
Allikad
Ajalugu. Hagia Sophia muuseum .
Allen, William. 'Hagia Sophia, Istanbul.' Khani akadeemia .
Matthews, Owen (2015). 'Islamistid ja ilmalikud võitlevad Türgi Hagia Sophia muuseumi üle.' Newsweek .
Hagia Sophia. Muinasajaloo entsüklopeedia .