Luup peale | Football, bloody hell ehk kuidas beebinägu Pariisi südamed murdis (1)
Pealkirjas toodud tsitaat pärineb teadagi Sir Alex Fergusonilt, kelle südametegevusele äsja Parc de Princes’il nähtud vaatemäng kindlasti kasuks ei tulnud. Manchester United murdis aga Paris Saint-Germaini südamed järjekordselt … või tegi seda PSG ise?
Unitedil õnnestus Pariisi õhtuses vihmasajus korda saata midagi sellist, mida Meistrite liiga ajalugu varasemast ei tunne – kodus peetud avamängu kaheväravalist kaotusseisu polnud senisel 34 katsel mitte keegi suutnud korduskohtumisega edasipääsuks pöörata. United suutis. Soccernet.ee tegi kohtumisest viis tähelepanekut.
1. PSG needus jätkub. Dramaatilisemaid stsenaariume kindlana näiva edasipääsu mahamängimiseks ei mõtle välja ka Hollywoodi stsenaristid. Barcelona bardakk ja Madridi masendus said Pariisi põrumise näol "väärilise" jätku. Kui kauaks jäävad need katastroofid PSG-d veel kummitama? Paariks aastaks? Igaveseks?
Unitedile anti initsiatiiv varajase lapsiku prohmakaga ja kinnistati seejärel külaliste usku, et kõik on võimalik, teise samasugusega. Väristavad parimadki, nagu näitasid palli Romelu Lukaku jalale puterdanud Gianluigi Buffon või lõpuminutitel üks-üks-rünnaku raisku lasknud Kylian Mbappe. Abitult platsi ääres seisnud Neymari tühi pilk üleminutitel võttis PSG hingeseisundi tabavalt kokku – kas tõesti JÄLLE?! Jah, jälle. Kaotusehirmu ei pööra võidujulguseks ka miljardite abiga.
2. Veider, valus ja võidukas VAR. Manchester United oli üks neist klubidest, kes hääletas aasta tagasi Premier League’is VAR-i kasutuselevõtu vastu. Pärast 6. märtsi õhtut ei leidu kogu maailmas ilmselt suuremaid videokohtuniku pooldajaid. Damir Skomina otsus määrata Presnel Kimpembe käemängu eest penalti kütab kindlasti veel kaua kirgi – oli see ikka tahtlik käsi?
"Sul on südame asemel prügikast!" põrutas Gianluigi Buffon aasta eest vilemehele Michael Oliverile, kes oli äsja röövinud temalt unistuse Meistrite liiga võidust. Huvitav, mis asendab Buffoni arvates sel juhul Skomina südant…? Ajalool on tõepoolest hämmastav omadus korduda.
3. Solskjaer laenas pisut Fergusonilt ja pisut Mourinholt. Vigastatud mängijate lohisev nimekiri ja Paul Pogba puudumine seadsid Unitedi peatreeneri sundseisu. Solskjaer julges valida selle ületamiseks taktika, mida ta pole seni kasutanud, ehk minna mängima koledalt. Teades, et eesmärk pühendab abinõu. Ehtmourinholik kümne mehega kaitses istumine täitis oma eesmärki, uinutades ja nüristades PSG-d. Ning siis United äkitselt nõelas. Üleminutitel ehk Fergie Time’il, mille Solskjaer nähtavasti koos Fergusoni endaga Pariisi kaasa viis.
4. Enesekindlus peegeldab enesekindlust. Solskjaeris nähti asendustreenerit, eestlastele tuttavamates terminites sillaehitajat, kellele pidanuks järgnema "päris" peatreener. Norralane ei tahtnud sellest kuuldagi, vaid tuli tööd tegema sellise sihikindlusega, mis on nakatanud kõiki mängijaid.
Mitu minutit omas mahlas praadida saanud – ning eelnevalt üsna kohutava mängu teinud – Marcus Rashford lajatas otsustava penalti võrku nii, nagu poleks maailmas midagi lihtsamat. Romelu Lukaku lõi kolmandat mängu järjest kaks üliolulist väravat olukordadest, kus ta oleks Mourinho-päevil tõenäoliselt palli peale astunud ja kõhuli kukkunud. Oskused ei teki ega kao üleöö ehk selline metamorfoos näitab, kui tähtis osa on jalgpalli juures sellel, mis toimub peas ja hinges.
5. Football, bloody hell – tõepoolest!* Meistrite liiga on kahe õhtu ja kolme mänguga (Porto-Roma lisaajaheitlust samuti arvesse võttes) näidanud, miks me seda mängu armastame. Ning tõestanud, et just siin peitub kogu selle kire apoteoos. Kaks hiiglast ja suursoosikut on juba dramaatiliselt kilbil lahinguväljalt kantud. Bayern, Barcelona, City, Juventus - kuidas käitute?
*Iga viimane kui sõna, mida Ferguson ülalolevas videos ütleb, kehtib ka 20 aastat hiljem. Mõned asjad ei muutu tõesti iial.