Kui Eesti lastekirjanduses on Kingpool, siis miks ei võiks päriselus poolpeaminister eksisteerida? Hetkel ei pea me silmas asjaolu, et Kallas otsustas kolmanda laine ajal puhkusele minna, et see siis dramaatiliselt ringutades katkestada. Kuid peamine põhjus poolpeaministri tiitli kandmiseks on, et Kallas omab kontrolli vaid poole valitsuse üle, kuna Keskerakonna ministreid ta valitsuse kukkumise hirmus korrale kutsuda ei saa ega tohi.
Parimaks kinnituseks sellele on igavese kantsleri Marika Priske lahtilaskmine. Kallas küll pragas kehva vaktsineerimisseisu üle veidi keskerakondlasest terviseminister Tanel Kiigega, kuid lahti ei lasknud mitte Kiike, vaid hoopis Priske. Ühesõnaga – Kallase loogika järgi on Kiik puhas nagu prillikivi, kuid Priske on osutunud kahjuriks ja seestpoolt õõnestajaks, kelle tõttu pole realiseerunud Kiige jõupingutused. Kas nii, Kaja?
Tõele au andes tegi enda vallandamise kergemaks ka Priske ise, kui tahtis tegelikust elust irdununa ja poliitilistest konstellatsioonidest arusaamisvõime minetanuna oma nõunikuks võtta lahkuvat asekantslerit Maris Jesset - Priske ei tahtnuvat asekantslerite vahetusega tekkivat „infokadu või segadust“. Selle plaani realiseerumisel oleks Jesse jäänud halliks kardinaliks, kes nõunikukohal ise ei vastuta millegi eest. Jesse edasijätmisega andis Priske pehmelt öeldes ebaviisakalt mõista, et uus asekantsler on justkui pooletoobine, kes iseseisvalt hakkama ei suuda saada ning vajab Jesse poolt suunamist.
Kuid Priske käitumine ei õigusta kuidagi Kiige ametissejätmist, sest ka ministeeriumis hakkab kala mädanema ikkagi peast. Priske vallandamine Kiige asemel näitab, kui väga Kallas tegelikult kardab oma (pool)peaministrikoha säilimise pärast.