Valik 16 parimat varajast lille suvila kaunistamiseks
Varasel kevadel puudub armastatud aias värv. Muru on just teel rohelusse lopsakama, samal ajal kui puud ja põõsad veel magavad. See on aeg, kus lillepeenardes ja Alpimägedes valitsevad priimulad. Esitame teie tähelepanu jaoks parimad mitmesuguste värvidega varajased aialilled.
Kasvatuse iseärasustest
Kõigil priimulatel on spetsiaalne arendustsükkel. Ajavahemikul, mil kogu loodus pärast talve taassündib ja hakkab aktiivselt vegeteerima, on nad juba kogenud oma elu kõige aktiivsemat faasi. See juhtub aprillis-mais, sõltuvalt taime tüübist ja sordist..
Primroses istutatakse sügisel septembrist novembrini alati avamaale, et imetleda nende õitsemist varakevadel. Kohad valitakse avatud, kuivendatud, päikese poolt pühitsetud. Krundid sobivad kivide vahele, puude alla, millel kevadel veel lehestikku pole ja ala on päikesele täiesti avatud.
Mitmeaastased sibulad või mitmeaastased taimed istutatakse tingimusel, et suvel nende maapealne osa kas puudub täielikult või kaotab dekoratiivse efekti. See tähendab, et peate istutama need rühmadesse suviste ilutaimede ja põõsaste lähedal..
Aias huvitav võimalus sibulate istutamiseks muru. Mõne aasta pärast nad kasvavad ja rõõmustavad silma tervete õitsvate niitudega..
Priimulad pole mitte ainult ilusad taimed, vaid ka väga kerge hoolitseda. Ärge nõudke kastmist ega agrotehnilisi abinõusid. Piisab, kui neid 1-2 korda aastas toita ja vajadusel istutada.
Eriti varajane sibulakujuline
Lund on veel, kuid selle katte alt hakkavad läbi murdma esimesed kevade sõnumitoojad lumikellukesed ja muud õitsvad põõsad rõõmustavad meid ükshaaval erksavärviliste värvidega..
Lumikellukesed
Lumikellukesed ärkavad esimesena talveunest. Nende valged kellaõied ilmuvad märtsis, niipea kui lumi sulab. Taime botaaniline nimi on galanthus. Paljundatakse tütarsibulate või seemnete abil. Eelistab kasvutingimusi looduslike lähedal. Lumikellukese froteesordid näevad aias eriti muljetavaldavad..
Galanthusi rühmad on istutatud põõsaste, puude alla, osalises varjus, nii et suvel ei kuivaks maas olevad sibulad kõrvetava päikese käes ära.
Järgmisena saabub teiste sibulakujuliste varajaste õitsvate lillede käik:
Krookused
See on kevadlillede värvigruppides üks arvukamaid. Need on kollased, sinised, violetsed, roosad ja kahevärvilised. On looduslikke vorme ja hübriidvorme, mis on aretatud Hollandis ja suurte õitega. Kõige sagedamini kasvatatakse isiklikel maatükkidel tagasihoidlikku Tommasini ja Ankyra krookust. Taim kasvab kiiresti, kuna moodustab pärast õitsemist arvukalt beebisid.
Krookused nagu hüatsindid ja tulbid on suurepärased konteinerites varaseks sundimiseks. Selleks istutatakse nad novembris suure liiva sisaldusega heledasse substraati. Krookused õitsevad märtsiks. Suurejoonelise välimuse saamiseks istutatakse konteinerisse 5-10 sibulat.
Hüatsindid
Põõsastel pole mitte ainult esteetiline välimus, vaid ka erk aroom, eriti Hollandi sortide puhul. Vaid 5-aastase kasvatamisajaloo jooksul on aretatud enam kui 300 selle taime sorti. See on istutatud nii rühmadena kui ka üksikult alpimägedele või koos krookuste ja tulpidega.
Muscari
Aias ilmuvad kõige tagasihoidlikumad ja eredamad priimulad. See õitseb aprillist maini, sõltuvalt sordist. Õitseb umbes 1,5 nädalat, pärast mida õhust osa kuivab. Muscari istutatakse rühmadesse, et luua õitsev vaibaefekt. Õisikute domineeriv värv on valge, sinine, lilla.
Proleska
Sisse sobib madalakasvuline väikeste õitega taim. Botaaniline nimi on scilla. Siberi mardikal on erksad sinised lilled, just tema on keskmise tsooni aedades laialt esindatud. Erakordselt tagasihoidlik ja ideaalne loodusliku stiili aia maastiku jaoks. Kogu taimevajadus on õitsemise ajal niiske, kerge pinnas. Aias sülda istutades peate olema valmis selle aktiivset kasvu piirama..
Erantis
See taim on lisatud ka eriti varajase sibulakujuliste taimede loendisse. See õitseb aprillis erekollasete lilledega, mille läbimõõt on ainult 2-2,5 cm, ja see ei kaota oma dekoratiivset mõju isegi lumesajuga. Taim ulatub 10 cm kõrgusele.See on tingimata istutatud rühmadesse, üksikute istutustena ei tundu see suurejooneline.
Aia varajaste lillede loendit saab täiendada selliste esindajatega nagu iirised (võrk), nartsissid, sarapuud. Viimaseid on kõige rohkem ja neid esindavad nii kääbusliigid, sarnaselt lumikellukestega, kui ka suured, ulatudes 80–90 cm kõrguseks.
Nartsissid
Perekonna esindajaid ei ole sugugi vähem arvukalt. Turult võite leida eriti varajased sibulad ja hilised sibulad, mis õitsevad mais. Kõige graatsilisemad nartsisside seas on:
- Jääkuningas (kahekordsed kreemikad valged lilled läbimõõduga 12-13 cm);
- Roosa šampanja (valge-roosa kroonlilled);
- Spelbinder (sidrunikujulised lilled, mis muutuvad keskel valgeks).
Õrnad iirised
Iiris retikteeritud - iiriste kääbus esindaja. Botaaniline nimi on iridodictium. See ulatub 10 cm kõrguseks, nii et ma istutan selle rühmadena alpiküngastele või muru keskele.
Enamikku sibulakujulisi taimi pole vaja üles kaevata. Ühes kohas võivad nad kasvada vähemalt 5 aastat. Erandiks on taimed, mis kiiresti kasvavad ja vajavad rohkem ruumi. See kehtib ka tulpide kohta, mis lähevad igal aastal sügavamale maa sisse, millest õied muutuvad väiksemaks või ei ilmu üldse..
Tulbid
Kevade eredaim ja kauaoodatud sümbol on tulp. Taime leidub nii looduses põldudel ja heinamaadel kui ka haritavana. Sajad aretatud sordid ja hübriidid. Need erinevad sibula suuruse ja värvi, taime kõrguse, lille läbimõõdu ja värvi, istutamise ja õitsemise ajastuse poolest.
Tulbililled võivad olla pokaal, ovaalsed, tassikujulised. Kroonlehed võivad olla lihtsad, kahekordsed, narmastega. On sorte, mis moodustavad ühel taimel mitu punga.
Varasemad tulbisordid, mis õitsevad märtsi lõpus:
- Hertsog Van Tol (kõrgus 20 cm, lilled on punakasoranžid, kollased või roosad, lihtsa pokaalikujulised);
- Monte Carlo (kollane, frotee, 20 cm kõrge);
- Abba (kääbus, sarlak, ainult 10 cm kõrge).
Tulbisorte on palju rohkem, mis õitsevad aprilli keskpaigast mai lõpuni. Neid eristab kõrge varre kuni 40-50 cm, õisikute kuju ja värvi mitmekesisus. Rikkaliku õitsemise jaoks vajavad nad niiskust ja toitainerikka mulda. Mida orgaanilisemaid komponente see sisaldab, seda suurem ja heledam lill saab ning pirn annab rohkem lapsi.
Tulpe kasvatatakse õues ja konteinerites. Sibulad istutatakse maapinnale oktoobris-novembris, sõltuvalt piirkonnast ja ilmast. Pinnase temperatuur ei tohiks olla kõrgem kui + 10 ° С. Sibul peaks saama aega juurduda enne püsiva külma tekkimist, kuid mitte arenema roheline maapealne osa.
Kui taime kasutatakse konteinerite istutamiseks, istutatakse sibulad novembris ja jäetakse kuni jaanuarini keldrisse või muusse jahedasse ja pimedasse ruumi.
Istutamise kuul joota 1-2 korda, et pinnas ei kuivaks täielikult. Kevadel söödetakse tulpe kuni õitsemiseni 2 korda lämmastiku- ja mineraalväetistega.
Kui taim õitseb ja vars muutub kollaseks, kaevatakse sibulad üles, kuivatatakse ja hoitakse ventileeritavas ruumis kuni sügiseni istutamiseni. Tulbid erinevad teistest varajase õitsemise sibulatest selle poolest, et sobivad ideaalselt kimpude lõikamiseks ja moodustamiseks..
Rohttaimed varase õitsemisega mitmeaastased taimed
Mitmeaastased taimed on väga mugavad kasvatamiseks, kuna need ei võta palju aega ja on tavaliselt vähem kapriissed kui üheaastased. Mitu aastat järjest hõivavad nad aias alalise koha, kasvavad ja rõõmustavad dekoratiivsusega. Teades taimede õitsemise täpset ajastust, on võimalik kujundada pideva õitsemise nn aiad, mis on kogu aasta soojal aastaajal väga dekoratiivsed.
Kevadine priimula
Primula on sordiomaduste poolest kõige arvukam varajane mitmeaastane taim. Taime esimesed rohelised lehed ilmuvad märtsis ja õitsevad aprillist maini. Primrose põõsad on kompaktsed, kõrgusega 8 kuni 20 cm.Õisikud on lihtsad või kahekordsed valged, kollased, burgundilised. Paljundatakse põõsa ja seemnete jagamise teel. Saab kasvatada õues ja konteinerites.
Sortide hulgas on esindajaid, kellel on muscari sarnaseid õisi, neid nimetatakse nn muscariodes. Seal on niinimetatud kandelina primroosid, mille varss on väga pikk ja õisikud on ringis ringis paigutatud.
Sordid on väga dekoratiivsed:
- kõrge priimula (Alba, Colossea, Rosea);
- hammastega priimula (õisikutega sinise või lilla palli kujul);
- suure tassi priimula (ebakorrapärase värvi kollaste õitega, tal on raviomadusi).
Priimulad jagunevad varajaseks õitsenguks, keskmise õitsemise ja hilise õitsemisega ning mõned liigid õitsevad 2 korda hooaja jooksul - varakevadel ja suve lõpus..
Hellebore kaukaasia
Hellebore - erineb teistest varajastest õitsengutest selle poolest, et see istutatakse aeda varakevadel, niipea kui muld pisut sulab. Tema rohelus jääb dekoratiivseks kogu hooaja jooksul tänu tihedatele ja tugevatele rohelistele lehtedele. Taim on külmakindel, tugev ja väga dekoratiivne. Ta õitseb veebruarist soojades piirkondades, külmades piirkondades - aprillist. Aias kasutavad nad hübriidsorte, mis erinevad lillevärvide mitmekesisuse ja läbimõõdu poolest. Põrnapuu võib olla valge, lilla, kollane ja roosa..
Pikakarvaline anemone
Anemone on õrn ja tagasihoidlik lill, mida rahvapäraselt nimetatakse anemoneks. Ta õitseb aprillis kõrgete vartel valgete, roosade, kahvatulillade õitega. Topeltlilledega on nii lihtsaid kui ka hübriidvorme. See kasvab kiiresti roomava risoomi tõttu, enamasti tuleb selle kasvu piirata. Pärast taime hääbumist jääb põõsa rohelus dekoratiivseks kuni talve alguseni. Pikal ja soojal sügisel õitseb anemoon uuesti.
Terry marss saialill
Kaluzhnitsa on niiskete ja soiste piirkondade elanik. Aias kasutatakse seda veehoidlate kaunistamiseks. See on kompaktne põõsas, millel on erekollased lilled. Hübriididel on topeltõied.
Varase ja keskmise õitsemise algviljade hulka kuuluvad karikakrad, unustajad, periwinkle, supleja ja dicenter, mille õied näevad välja murtud südamega. Kõik nad on tagasihoidlikud ja kohandatud ideaalselt keskmise tsooni kliimatingimustega..
Harv eksootiline
Mõõdukas kliimas saavad troopiliste taimede kohandatud sordid hästi hakkama. Üks neist on hüatsindi sibulakujuline sugulane Ornithogalum. Taime teine nimi on Linnuliha.
Ornithogalum vihmavari
Järgmised selle priimula tüübid talvituvad hästi ja on hoolduses tagasihoidlikud:
- umbellate (kitsad õhukesed lehed, valged õied, moodustavad lopsaka rohelise põõsa, õitsevad aprillis-mais);
- võsastumine (kõrgus 40 cm, kitsad lehed, kõrged lillevarred, okaste õisik, väikeste valgete kellukestega kaetud);
- tasakaal (talvekindlad kääbusliigid 15 cm kõrgused, suurte valgete õitega, värvus mais).
Terry sanguinaria
Kanada sanguinaria on miniatuurne lill, mis õitseb kohe, kui lumi sulab. Pikk õitseng - umbes 3-4 nädalat. Lilled on nagu pisikesed vesiroosid. See on moonipere esindaja, kelle kodumaa on Põhja-Ameerika.
Taim on varjutaluv, külmakindel, tagasihoidlik. Ei mõjuta haigused ja kahjurid, korrutatakse proovitükkidega. Aias istutatakse see puude ja põõsaste alla, kasvab kiiresti terveks lagendikuks.
Siberi Kandyk
Kandyk on liilia perekonnast haruldane sibulakujuline taim, väliselt sarnane tsüklamenidega. Ta õitseb aprillis ning pruunide laikudega õied ja lehed on dekoratiivsed. Vormi moodustab tihedad põõsad 30–40 cm kõrgused.Kõied on kõrgete õisikutega, millel on valge, roosa, lilla ja muude varjunditega painutatud kroonlehed. Talvekindel ja tagasihoidlik taim, mis on algselt pärit põhjapoolsetest piirkondadest.
Varasetel aialilledel on üks peamine eelis - neid oodatakse pikisilmi õitsemist. Need sümboliseerivad kauaoodatud kevade saabumist, isegi kui õues on veel lund ja öösel tugevneb pakane veelgi.
Kevadlilled aias: fotod, nimed, kirjeldused
Kevadlilled tähistavad igal aastal kevade lõplikku ja pöördumatut saabumist. Esimesed säravad pead avavad oma kroonlehed märtsi alguses, kui maapinnal on veel lund. Kui teate kasvatamise iseärasusi, taime valgustunnet valgust ja iga liigi õitsemise perioodi, saate luua ereda mitmevärvilise vaiba, mis rõõmustab silma varakevadest suve alguseni. Uurige, millised priimulad istutatakse märtsis-mais õitsemiseks, lugege, millist hoolt igaüks neist vajab.
Siin on säravad ilusad kevadlilled (nimed, õitsemise ajad, kasvunõuded):
Kevadlilled: hellebore
See igihaljas põõsas on üks populaarsemaid aiataimi. Põdrakanep õitseb eredaid pungi märtsi alguses ja talub ilma probleemideta külma kuni -6 ° C. Helleborus niger ("Christmas rose") õitseb talve keskel.
Taimel on basaallehed ja suured viie kroonlehega õied. Kroonlehtede värv on hele ja mitmekesine. Need esimesed kevadlilled on virsiku, burgundi, karmiinpunase, kollase, ploomi ja isegi peaaegu musta värvi. Sageli on kroonlehtede pinnal rohekas varjund, mis vananemisel muutub teravamaks. Seestpoolt võib tupplehtede pind olla punktide, veenide, lilla või punakaspunase täpiga.
Põdrakanep eelistab kasvada osalises varjus. Suurepäraseks istutuskohaks saab viljapuude all olev muld. Langenud lehed pakuvad olulist toitumist ja toimivad loodusliku multšina. Taim eelistab hästi kuivendatud, lõtvunud, niisket mulda.
Paljundatakse põõsa ja seemnete jagamise teel. Põrsakesele ei meeldi sagedased siirdamised, kuid kui teda ei häiri, kasvab ta suurepäraselt ühes kohas pikka aega (umbes 10 aastat).
Tähelepanu: hellebore on mürgine. Risoomid sisaldavad glükosiide ja alkaloide.
Kevadlilled: galanthus
Galanthus (lumikelluke) on üks varasemaid ja külmakindlamaid aialilli. See on ilus õrn mitmeaastane sibulakujuline taim, mis kuulub Amarylliste perekonda. Üks esimesi, kes ilmus aedades. Sageli pole lumikate veel täielikult sulanud ja need priimulad kasvavad juba sulatatud plaastritel. Talub hästi kevadist külma ja külma.
Taim viskab päid madalatele vartele, mille pikkus ulatub 15 cm-ni. Huvitav on see, et lehed ja pungadega nooled kasvavad samal ajal. Udunevad lillepead on väikesed (läbimõõduga 3 cm), enamasti valge värvusega, kerge, peene aroomi või täiesti lõhnatu. Lilled on kellukese või pisarakujulised..
Taim kasvab hästi niisutatud pinnases. Ebapiisava õhuniiskuse korral areneb see halvasti, ei õitse. Kuid seisva niiskuse korral Galanthuse sibulad surevad, nii et muld peab olema lahti, läbilaskev.
Lumikellukeste jaoks sobivad päikesepaistelised ja varjutatud alad. Selleks, et lumikelluke annaks rikkaliku värvi, väetatakse enne talve mulda kompostiga. Paljundatakse sibulate või seemnete eraldamise teel.
Kevadlilled: krookused (safran)
Krookused on erksavärvilised varajased lilled. Mitmeaastast peetakse Irise perekonnas. Botaanilised liigid õitsevad talve lõpus - varakevadel. Muud hübriidid hakkavad õitsema aprillis.
Krookustel puudub vars - basaallehed kasvavad mugulast. Iga mugulsibula moodustab 1–3 õit 6 kroonlehega. Klassifikatsiooni järgi jagunevad krookused sinilillelisteks (lillaks, lillaks, siniseks) ja kollaseõielisteks (valge, oranž, kollane). Igal üksikul sibul on alati sama värvi lilled. Mõnikord esinevad albiinovormid, milles kollased kroonlehed on kaetud siniste veenidega. Lille suurus ulatub 2–5 cm. Õitsemise periood on umbes 20 päeva.
Kasvab päikese käes ja varjulistes piirkondades. Nagu teisedki kevadlilled (sibulakujulised), armastavad krookused hästi hüdreeritud, lahtist, kuivendatud mulda. Kuid liigse niiskuse korral mädanevad taime juured.
Kevadlilled: erantis
Sageli eelneb kõigile aia kevadlilledele erantis, mida nimetatakse ka kevadlilledeks. Buttercupide perekonna erekollane lill teeb mõnikord läbi lume paksuse ja suudab taluda kuni kuut külmakraadi.
Üksik pungas asub jalas, mille pikkus ulatub 25 cm-ni. Need kevadlilled on peaaegu alati kollased. Haruldastes sortides võib kroonlehtede värv olla erinev. Näiteks on Cilikini Erantis värvus punakaslilla ja tähtvedru võib olla valge ja kollane..
Kasvab 1-2 basaallehte. Lilled koosnevad 5-8 kroonlehest ja avanevad ainult päikselise ilmaga. Õitsemise alguses on õie läbimõõt umbes 1 cm, kasvu ajal suureneb see aga 34 cm-ni.Õitseaeg on umbes 10–14 päeva.
Vesennik armastab kerget aluselist, mõõdukalt niisket mulda. Seisev vesi ja ebapiisav niiskus soodustavad taimede kasvu ja isegi surma. Ideaalne istutuskoht - heitlehiste põõsaste ja puude lähedal.
Nad kasvavad valgustatud aladel ja osalises varjus. Täiesti varjutatud alad ei talu hästi. Lilli ei soovitata madalmaadele istutada: külmakraadide korral võivad jalavähid jääst surra. Paljundatakse seemnete või põõsa jagamise teel. Esimene õitsemine toimub 3. aastal pärast külvamist. Seejärel paljuneb taim isekülvi abil.
Kevadlilled: valge lill
See sibulakujuline mitmeaastane taim kuulub Amarylliste perekonda. Valge lill võib olla kevadisel ja sügisel õitsemise perioodil.
Lilled (kevad) aprillis viskavad välja vöötaolised sirgjoonelised lehed. Pungad tulevad samal ajal välja. Kevadiste varte kõrgus ületab pisut lehtede pikkust ja ulatub 40 cm-ni.Õied on üldjoontes kellukakujulised, sirgjoonelised, üksikud või kogutud väheste õitega umbellate õisikuteks. Taimepea kroonlehed on valdavalt valged, mõnikord roosad. Kroonlehtede ülaosas on kollane või roheline laik. Lahtine lill ulatub 3 sentimeetrini. Õitsemise aeg - umbes 10-14 päeva.
Valge lill armastab hästi valgustatud ja osalise varjuga alasid. Taim on põuakindel, eelistab lahtiseid, vett läbilaskvaid muldasid. Paljundatakse sibulate, seemnete abil. Kord viie aasta jooksul vajab see harvendamist, istutamist. Hoolimata asjaolust, et lill talub põuda suurepäraselt, ei tohiks sibulaid maapinnast kauem kui seitse päeva hoida: nad võivad surra.
Kevadlilled: karikakar
Millised muud kevadlilled aias õitsevad aprillis värvilisi päid? Karikakrad saavad ükskõik millise lillepeenra kaunistuseks. Taim on Astrovi perekonna esindaja. Enamasti on need lilled mitmeaastased, kuid leidub ka kaheaastaseid sorte. Karikakrad on rohttaimed, millel on kahes reas paiknevad põhilised tömbi spaatliga lehed.
Maapealse leheta varrel areneb üksainus pea. Suured õisikud on korvitüüpi. Seal on lihtsaid ja froteesorte. Kroonlehtede värv on mitmekesine: roosa, valge, kollane. On ka sorte, millel on kahetooniline värv. Karikakrad õitsevad umbes 25-30 päeva.
Karikakrad on valgust nõudvad ja kasvavad halvasti isegi osalises varjus. Taim eelistab hästi kuivendatud savist mulda, ei talu liigset niiskust. Kuid need lilled arenevad ka väga erinevatel headel mullatüüpidel. Suurte värvidega sordid ei talu tugevaid külmi - need tuleb talveks katta.
Taim saab iseseisvalt paljuneda. Hea hoolduse korral kasvavad need kevadlilled aktiivselt ja võtavad kogu saidil oleva ruumi. Kuid suure paksenemisega deisaneerub karikakrad ja nende värv muutub väikeseks. Selle vältimiseks tuleks taim istutada iga kolme aasta tagant..
Kevadlilled: lõhnav violetne
Violet on kaunis mitmeaastane talveroheline ravimtaim, mis kuulub Violeti perekonda. Lillil ei ole lehevart. Kärn- ja põhilehed kasvavad arvukatest rosettidest, mis juurduvad võrsete sõlmedes. Lehed on paigutatud pikkadele petioles. Lehtplaat on ümar-ovaalne. Kogu taime pind on tihedalt karvane.
Lillede maksimaalne läbimõõt on 2,5 cm. Pungad asuvad eraldi vartel. Kroonlehed on peamiselt lillad, lillad. Taimel on väljendunud lõhnav aroom. Violetne reageerib ilmastikuoludele: halva ilmaga lähevad pead kinni.
Violetne õitseb kaks korda aastas. Aprillis algab esimene õitsemine, mis kestab 20-25 päeva. Taim armastab hästi valgustatud alasid. Lill eelistab viljakat, kerget ja hästi kuivendatud pinnast. Taim vajab head niiskust, kuid ei talu seisvat vett hästi.
Lõhnav violetne levib seemnete ja vegetatiivselt. Teises meetodis külgmised võrsed istutatakse suhteliselt väikeste rosettidega.
Kevadlilled: muscari
See lopsakas, efektne, keskmise suurusega kevadine sibulakujuline lill kuulub Sparglite perekonda. Muscari, tuntud ka kui hiirehüatsint, on kiiresti kasvav taim, mida on lihtne kasvatada. Õitsemise aeg varieerub kultivaride lõikes, kuid kõige varasem õitsemine algab aprilli lõpus. Hiire hüatsindi õitsemise aeg - umbes kuu.
Värvus paikneb kõrgetel jalasilmadel, mis võivad ulatuda 60 cm-ni. Jala ülaosas asuvad õisikud, mis kogutakse pintslisse ja koosnevad paljudest väikestest sinise või lilla värvi õitest. 10–17 cm pikkused põhilised lihavad lehed (2–7 tk.), Kogutud kobaras.
Taim ei ole mulla valguse, koostise ja kvaliteedi suhtes nõudlik. Lisaks ei mõjuta kasvutingimused värvi suurust ja kogust. Muscari paljuneb laste poolt, mida kasvab igal aastal palju. Kohas, kuhu oli istutatud ainult üks lill, ilmuvad lühikese aja pärast paljud uued võrsed.
Taime eest hoolitsemine seisneb mõõdukas regulaarses kastmises ja ainus söötmine aastas. Enne talve väetatakse muscari kompostiga ja kevadel kompleksse mineraalväetisega. Aednik saab valida ükskõik millise pakutud meetodi. Uinuval perioodil jootmine peatatakse.
Kevadlilled: maikelluke
Maikelluke on sparglite perekonna mitmeaastane lill. Põõsad koosnevad paarist laiast lehest, mille keskelt kasvab vars. See sisaldab palju väikeseid kellukese õisi, millel on meeldiv väljendunud lõhn. Lille värv on valge või kergelt kollakas. Maikelluke avab lilli mais. Õitsemine kestab maksimaalselt kolm nädalat.
Taim armastab kõrge õhuniiskusega mulda, kasvab hästi varjutatud aladel. Pinnase koostisel pole vahet, ehkki maikelluke eelistab neutraalseid saviseid muldasid.
Maikellukesed nõuavad rikkalikku kastmist ja vajavad kahekordset väetamist. Esimene söötmine toimub sügise lõpus. Seejärel kasutatakse väetisena komposti. Teine söötmine toimub kevadel. Selleks segage kaaliumkloriidi (40 g) ja fosfori (100 g) väetisi.
Aednik peaks meeles pidama, et see taim on mürgine. Isegi tuba, kus lõikelilled seisavad, tuleb pidevalt ventileerida..
Kevadlilled: badan
Badan, tuntud ka kui bergenia, on mitmeaastane õistaim, mis kuulub Saxifrage'i perekonda. Lilli kõrgus võib ulatuda 50 cm-ni.
Bergenia viskab lehtedeta vartele välja suured õisikud. Väikesed pokaalililled on valged, roosad, punased. Nad moodustavad tiheda paniculate õisikud. Basaallehed on suured, kogutud pistikupessa. Õitsemine algab mai teises pooles.
Badanil on suur maapind ja suhteliselt nõrk juurestik, seetõttu on taim mulla suhtes nõudlik. Pinnas peaks olema kerge, aluseline. Selleks teostatakse istutuskohas mulla lupjamine igal aastal..
Heades tingimustes areneb ja paljuneb badan väga kiiresti. Vaid ühe aasta jooksul võib istutusala kahekordistuda. Seetõttu tuleb taim istutada, harvendada.
Badan on ravimtaim, mida kasutatakse sageli tee asemel..
Kevadlilled, mille fotosid on Internetis ohtralt, võimaldavad teil luua maamaja tagaaias või linna lillepeenral erksaid maalilisi kompositsioone erinevat tüüpi istutustes.
Varasel kevadel õitsevad mitmeaastased taimed - priimulad fotode ja nimedega
Siberi mitmeaastased taimed, mis õitsevad varakevadel, aitavad aeda kaunistada. Esimesed pungad vabastavad sibulad ja rohttaimed. Nende abiga loovad nad kevadised lillepeenrad, kaunistavad rajad ja muud aiaosad..
Varase sibulakujulised mitmeaastased taimed
Siberis istutatakse sibulakujulisi lilli suve lõpust hilissügiseni. Kevadel vabastavad nad esimesena võrsed ja pungad. Varased mitmeaastased taimed kasvavad hästi valgustatud aladel ja osalises varjus. Nad vajavad arenemiseks kuivendatud pinnast..
Lumikelluke või galanthus
Lumikellukesed on kõige varasemad mitmeaastased taimed Siberis, mis kasvavad sulatatud plaastritel enne lume sulamist. Kasvuperiood ei ole pikem kui kuu. Taim on väljasuremise äärel ja on kantud paljude piirkondade punasesse raamatusse. Looduses leidub seda varajast mitmeaastast taime Euroopas, Gruusias, Väike-Aasias, Kaukaasias.
Lumikellukesest ilmuvad piklikud lehed. Seemned koosnevad 6 puhtast valgest kroonlehest. Müügil on froteerõietega kroonlehed.
Mitmeaastane on tagasihoidlik, seda paljundavad seemned ja sibulad. Lumikellukesed siirdatakse iga 5–6 aasta tagant. Kultuur eelistab lahtiseid, niiskeid muldasid.
Krookus
Krookused on sibulakujulised mitmeaastased taimed, mis õitsevad varakevadel. Taim toodab üksikuid lehtrikujulisi pungi, mis koosnevad 6 kroonlehest. Selle lehed on lineaarsed, ilmuvad õitsemise ajal või pärast seda. On sorte, millel on erinevat värvi lilled: kollane, oranž, hele lilla, lilla.
Siberis kasvavad krookused hästi päikeselistel aladel. Nad ei karda kevadisi külmi. Istutamiseks sobivad kerged savimullad. Krookused taluvad põuda, kuid niiskuse sisenemisel kasvavad nad paremini ja õitsevad rikkalikult. Suvel ja sügisel ei vaja mitmeaastane taim hooldamist. Augusti lõpus kaevatakse sordi sibulad aretamiseks või talvel sundimiseks.
Muscari (hiire hüatsint)
Muscari on tagasihoidlik sibulakujuline mitmeaastane taim. Taimel, mille kõrgus on 10–30 cm, on piklike lehtedega kuni 20 cm. Lilled on tünnikujulised või torukujulised, koosnevad 6 kirevast kroonlehest. Neid kogutakse tihedates õisikutes, pikkusega kuni 8 cm. Nende värvus on valgest sügavsiniseni.
Muscari on tugeva aroomiga. Siberis mitmeaastane õitseb varakevadel - kevade keskel. Kasvab hästi nii osalises varjus kui ka päikeselises piirkonnas. Mitmeaastane taim on talvekindel, ei külmuta isegi raskete külmade korral. Muscari ei talu seisvat niiskust. Pinnase koostise osas pole see valiv, kuid vastab sõnniku sissetoomisele positiivselt.
Iirise võrk
Net iiris on üks varajasi mitmeaastaseid taimi Siberis. See kasvab väikesest sibulast, mis on väljastpoolt kaetud retikulaarsete kiuliste soomustega. Taime juured on niiditaolised, lehed on tetraedrilised, erkrohelised. Aastased 5–6 cm suurused lilled paistavad silma ereda värvuse ja tugeva aroomi poolest pika toruga korolla kujul.
Võrk-iirised on kõige dekoratiivsemad avatud aladel, kuid need võivad õitseda osalises varjus. Mitmeaastane on üsna talvekindel, eelistab neutraalseid kuivendatud muldasid. Liigse niiskusega areneb see aeglaselt ja sageli haigestub. Ühes kohas kasvab kultuur 4 - 5 aastat. Pärast õitsemist kaetakse iirised vihma eest klaasidega või kaetakse sibulad talveks üles.
Vesennik või erantis
Vesennik on paksenenud risoomiga mitmeaastane taim. Selle lehed on hõredad, palmaalsed, eraldi. Lilled - lahtised, üksildased, nende tupplehed on korooli kujuga, koosnevad 5–8 kollasest küüslaugust. Taim ulatub 25 cm kõrgusele. Siberis on varajane õitsemine, kestab 2 - 3 nädalat.
Vesennik on valgust armastav taim, mis kasvab hästi Siberis kergetel toitainerikkatel muldadel. Mitmeaastast paljundatakse seemnetega. Neid koristatakse juunis. Kevade maapealne osa muutub kollaseks ja sureb suve keskpaigaks ära. See kasvab ühes kohas 5 aastat. Erantis näeb välja muljetavaldav muru taustal, puude ja põõsaste all, kiviaedades.
Proleska või scilla
Proleski on varajase õitsemise kevadised mitmeaastased taimed. Nad moodustavad lineaarseid basaallehti, mis ilmuvad pungadega samal ajal. Lilled on paigutatud üksikult või tsüstilaadsetesse õisikutesse. Kroonlehtede värv on mitmekesine: Burgundia, sinine, roosa, valge.
Rähnad eelistavad varjulisi alasid. Kultuuri külmakindlus on kõrge. Taimede jaoks sobivad niisked ja lahtised huumusrikkad mullad. Siberis kaevatakse mitmeaastased sibulad ümber ja istutatakse ümber iga 3-4 aasta tagant. Mitmeaastane taim reageerib kaaliumkloriidi ja lämmastiku väetamisele positiivselt.
Nartsiss
Siberis haruldane aed saab ilma nartsissideta - varajaste sibulakujuliste mitmeaastaste taimedega. Taimedel, millel on 2–4 põhiliini lineaarset lehte, on kuni 50 cm pikkused käpikud, millel asuvad suured üksikud õied. Sõltuvalt sordist on nartsissid valge, kollase, oranži värvi, lihtsad ja kahekordsed. Õitsemine toimub mais-juunis.
Nartsissid on varjutaluvad, kuid päikesepaistelisse kohta istutades meeldivad nad rikkaliku õitsemisega. Nad ei talu sõnnikut ja muud värsket orgaanilist ainet. Kui ilmub vähe kännukesi, siirdatakse mitmeaastane taim. Õitsemise ajal toidetakse nartsissid lämmastiku- ja kaaliumväetistega.
Tulbi
Tulbid on varajased mitmeaastased aialilled. Nad on tagasihoidlikud, võimelised arenema igas pinnases, kuid eelistavad rohkem viljakaid, mõõdukalt niiskeid, lahtisi muldasid. Siberis rikkalik õitsemine saavutatakse tulbisibulate istutamisega tasasele päikesepaistelisse kohta.
Tulpe on rohkem kui 10 tuhat, need erinevad pungade kuju ja värvi, aga ka õitsemisperioodi poolest. Mitmeaastased taimed assimileeruvad kiiresti mineraalseid toidulisandeid. Siberis toidetakse seda siis, kui lumi sulab ja pungad tekivad.
Sel juhul kasutatakse vedelat kompleksväetist, mis sisaldab lämmastikku, kaaliumi ja fosforit..
Varased rohttaimed mitmeaastased taimed
Rohttaimede mitmeaastaste taimede hulka kuuluvad lilled, mis kasvavad kohapeal mitu aastat. Nende maapealne osa sureb külmal aastaajal ära ja kevadel ilmuvad uued võrsed. See taimerühm on tagasihoidlik, kohaneb kergesti erinevate muldadega, ei külmuta talvel.
Priimula
Priimula on üks esimesi püsikuid, mis õitsevad varakevadel Siberis. Taim toodab servadest sakitud basaallehtedest rosetti. Tahke või keeruka värvi lilled kogutakse õisikuteks. Enamik sorte on vastupidavad ja tagasihoidlikud. Mitmeaastane on hästi kohanenud keskmise tsooni tingimustega, aga ka Siberi külmema ja niiskema kliimaga.
Primrose kasvab avatud ja varjutatud aladel. Selle jaoks vajalik pinnas peaks olema kuivendatud, kuid samal ajal hästi niisutatud. Hooaja jooksul söödetakse priimulaid kolm korda: kui lumi sulab, õitsemise alguses ja augusti keskel. Kasvuperioodil kasutatakse läga. Mitmeaastane kasvab kiiresti, nii et iga 3 aasta järel eraldatakse ja istutatakse põõsad.
Hellebore
Hellebore on Buttercupide perekonna rohttaimne mitmeaastane taim, millel on basaalsed, sõrmekujulised lehed, mis asuvad pikkadel leherohtudel. Taime õied on suured, kausikujulised. Mitmeaastane eelistab varjulisi kohti puude ja põõsaste all. Kultuur areneb hästi raskes savimullas, milles on rohkesti huumust.
Õitsemise ajal ja pärast seda vajab põdrakanep rikkalikku kastmist. Suvel multšitakse mulda kompostiga. Ühes kohas kasvab kultuur 10 kuni 20 aastat. Enamik sorte on talvekindlad, taluvad hästi kuivade lehtede ja kuuseokste all Siberi külma.
maikelluke
Maikelluke on tagasihoidlik kevadine mitmeaastane taim, mis eelistab varjulisi alasid. Ta kasvab kõige paremini orgaaniliselt rikkalikus mullas. Lisaks on see põua suhtes vastupidav, kuid niiskuse puudumisel muutuvad võrsed ja lilled väiksemaks. Siberis kasvab see ühes kohas kuni 10 aastat.
Maikellukesel on hargnenud risoom ja laiad, lantsolaadilehed. Õisik koosneb väikestest valgetest ja roosakastest kellukatest. Lillede arv klastris on 6 kuni 20. Kärnkonnad ilmuvad kevade keskel. Punased marjad moodustavad suvel.
Unerohi või lumbago
Dream-grass on kevadine mitmeaastane taim, millel on pikk risoom ja püstised varred. Taim ulatub 40 cm kõrgusele. Selle palmatiit või sulelised lehed kogutakse rosettidesse. Lilled - suured, üksikud, õitsevad enne lehtede ilmumist või ajal.
Lumbago esineb päikesepaistelistel aladel või osalises varjus. Ta ei talu liigset niiskust. Enne istutamist kasutatakse mulda mineraalsete ja orgaaniliste ainetega.
Periwinkle
Periwinkle on igihaljas mitmeaastane taim, mis kasvab Siberis metsalagedes. Taimel on nahkjad, vastaslehed. Lehe axils moodustuvad üksikud lilled. Selle korolid on pika silindrilise toruga lehtri kujulised.
Kõik periwinkle vormid on tagasihoidlikud, kasvavad hästi päikese käes ja tugevas varjus. Taimed ei ole mulla suhtes nõudlikud, kuid eelistavad lahtisi, viljakaid substraate. Nad reageerivad mineraal- ja orgaaniliste väetiste pakkumisele positiivselt. Periwinkle kasutatakse mäenõlvade tugevdamiseks, kiviaedade ja aia tühjade alade kujundamiseks.
Järeldus
Siberi mitmeaastased taimed, mis õitsevad varakevadel, on tagasihoidlikud ja dekoratiivsed. Nad kaunistavad aia, kui teised taimed alles algavad kasvuperioodil. Istutamiseks valitakse erinevat tüüpi mitmeaastased taimed, mis on üksteisega ühendatud.
Millised on esimesed kevadlilled aeda istutada
Esimeste päikesekiirte ilmumisega soovitakse nautida roheluse ilu, tunda lindude laulmist ja hingata mitmesuguste taimede aroome. Esimesed kevadlilled võimaldavad alati värskelt avatud aia ilu nautida. Kuid selleks, et seda täielikult tunda, peate teadma, milliseid põllukultuure kohapeal istutada. Soovitame teil tutvuda lillepeenras kasvatamiseks kõige huvitavamate ja originaalsemate lilletaimede nimekirjaga.
Märtsikuu esimesed kevadlilled aias
Selleks, et esimesed kevadlilled ilmuksid kohe koos lume ja külmakartusega, on vaja nende istutamine eelnevalt läbi mõelda. Üks populaarsemaid ja varasemaid esindajaid on lumikellukesed. Tavaliselt paljundatakse neid seemnete või sibulate abil..
Esimene võimalus võimaldab teil õitsemist jälgida alles 3 aasta pärast. Seetõttu, kui soovite selliseid põllukultuure kasvatada, on parem osta sibulaid. Eelistage elastseid sibulaid, mis kohe maasse istutatakse. Selliste taimede omamisel on vaja väetamiseks kasutada kondijahu, pisut tuhka ja kuiva huumust..
Sellised esimesed kevadlilled näevad ka aias ilusad välja:
- Krookused. Selliseid floristide esindajaid on väga palju. Kõik need erinevad kroonlehtede värvi ja kuju poolest. Põllukultuurid võivad õitseda sügisel või kevadel. Veel üks võluv varakevadine lill - krookus
Parim on saak istutada suvel, kui neil on puhkeperiood. Mugulsibulad on istutatud 5-8 sentimeetri sügavusele. Sellise taime jaoks sobivad alad on ainult päikselised.
Hüatsindid. Kui sellised taimed õitsevad, muutub aed erksaks ja maaliliseks pildiks. Kroonlehtede valged, kollased, lillad, roosad toonid täiendavad lillepeenart meeldivalt ning lõhnavad pungad täidavad aia uskumatu lõhnaga. Hüatsindi paljundamiseks on parem kasutada väikseid sibulaid. Imikud eraldatakse suurest sibulast ja istutatakse seejärel kasvukohale. Hüatsint mitte ainult ei kaunista teie aeda, vaid täidab selle ka uskumatu aroomiga.
Eeltingimus - pärast õitsemise lõppu lõigatakse vars ära nii kõrgele kui võimalik ja lehed peaksid loomulikult kollaseks muutuma..
Proleska. Selliseid põllukultuure leidub tavaliselt metsalagedes. Kuid see Liliaceae perekonna sibulakujuline esindaja täiendab lillepeenart suurepäraselt. Veel üks esimesi lilli, mis teid varakevadel rõõmustab - Proleska
Paljundamine võib olla seeme või sibulakujuline.
Algne esimene kollane kevadlill on kevad või erantis. Tänu kuldsetele pungadele ilmub kohe pidulik meeleolu ja erksad värvid rõõmustavad oma atraktiivsusega. Esimesi kevadlilli näete märtsis, mõnikord aprillis. Vesenniku fotod
Kõrgusel ulatuvad sellised põllukultuurid kuni 10 sentimeetrini ja pungad läbimõõduga kuni 2,5 sentimeetrit. Algne lahendus on selliste pungade istutamine rühmitustesse. Võite isegi sibulaid põõsaste või puude vahele istutada, kuna osalises varjus tunnevad ka sellised kultuurid üsna hästi..
Teine märtsilill on Primula. Just neid taimi müüakse traditsiooniliselt pottides puhkuse sümbolina - 8. märtsil, kuid neid saab oma lillepeenras kasvatada, kui proovite kõvasti. Kevadine aed pole täielik ilma priimulata
Sellist ilu on lihtne risoomi jagades levitada. Saate põllukultuure istutada kohe pärast lume sulamist. Primroosid on tähelepanuväärsed selle poolest, et need juurduvad isegi madalatel temperatuuridel. Optimaalne lahendus on sellise saagi paigutamine osalisesse varju..
Aprilli kevadlilled
Aprillis õitsevad ka aias esimesed kevadlilled. See on ainulaadsete ja elavate kultuuride aeg, seetõttu soovitame kaaluda populaarseimate esindajate esindajaid.
Õrnad violetsed
Lõhnav violetne oma sini-siniste õitega tervitab rõõmsalt sooja päikesekiirt. Sellise ilu saamiseks oma lillepeenras peate seemned ettevalmistatud mulda külvama ja seejärel panema taimed pimedasse ruumi..
Kuu aega hiljem võite alustada põllukultuuride korjamist ja seejärel ümberistutamist püsivasse kohta. Talveks ei pea kaevama, katke see lihtsalt kuuseokstega.
Hämmastav unistuste ürdi
Unerohi on maagiline kultuur, millega on seotud palju legende ja salapäraseid uskumusi. Kuid hoolimata sellest müstikast on taim väga populaarne aedades ja lillepeenardes. Ta õitseb aprilli teises pooles, rõõmustades oma esinduslikuma väljanägemisega..
Dream-rohu paljundamiseks kasutage seemnemeetodit, kuna metsas on taime kaevamine rangelt keelatud. See on kantud Punasesse raamatusse. Kuid seemnemeetod on suurepärane lahendus sellise saagi saamiseks saidil.
Peen hellebore
Põdrakanep on mitmeaastane risoom, millel on igihaljad lehed. Ta hakkab õitsema aprillis ja võib kesta maini. Lilled on värvitud valge, kollaka või burgundi varjundiga, sobivad on ka virsiku- ja tumepunased toonid.
Parim on istutada põllukultuure poolvarjulistel aladel. Kastmine peaks olema mõõdukas, et vältida seisva sulavee tekkimist. Paljundamiseks eelistage mitte seemneid, vaid jagamismeetodit..
Iridodictium (või Iris-lumikelluke)
See taimestiku varajane esindaja õitseb kohe pärast esimese lume kadumist. Tavaliselt on see märtsi lõpp, kuid see kestab aprilli keskpaigani. Mini-iiriste kõrgus on kuni 10 sentimeetrit. Kroonlehtede varjund võib olla sinine, sinine, lilla, magenta või oranž..
Kroonlehtede veidra ja värvikireva mustri tõttu paistavad lilled teiste lillepeenra esindajate seas silma oma ainulaadsusega. Sageli iridodictums istutatakse muru, tavaliselt rühmades, mis loob originaalse kaunistuse roheline muru.
Tulbid
Kirjeldades esimesi kevadlilli, ei saa mainimata jätta neid tuntud lilli - tulpe. Harva on aed või äärelinna piirkond, kus need hämmastavad taimed ei kasva. Ehkki kasvuhoone tulpe võib lillepoodidest leida 8. märtsiks, õitsevad nad looduslikes tingimustes aprillis. Aednikud kaunistavad nendega erinevaid lillepeenraid ja lillepeenraid, istutavad neid aiateedele, sageli istutavad neid igasugustesse konteineritesse ja pottidesse.
Mai kevadlilled: fotod ja nimed
Mai rõõmustab juba väga paljude lillekultuuride üle, mis selle kuu esimestel päevadel õitsema hakkavad. Pakume elada kõige nõutumatel aiakultuuridel, mis rõõmustavad teid nende ilu ja rafineeritusega..
Maagilised maikellukesed
Kõige esimene kevadlill, mis sümboliseerib romantikat ja õrnu tundeid, on maikelluke. Et näha, kuidas valged kellad õitsevad, peate neid istutama sügishooajal - septembris ja novembris. Kuna need põõsad paljunevad risoomide jagamisega, jagage taim ja istutage sobiva suurusega aukudesse.
Maikelluke peetakse tagasihoidlikuks saagiks, kõik, mis tema ilu jaoks vajalik on, on mõõdukas mulla niiskus. Territoorium võib olla kas päikselises piirkonnas või varjus. Kuna maikellukedel on üsna tugev juurestik, ei tohiks seda istutada teiste kultuuride kõrvale. Nad saavad nad saidilt lihtsalt "pigistada".
Armsad karikakrad
Daisy või Pearl on kreeka keelest tõlgituna ainulaadne kultuur, mis saab igas lillepeenras hästi hakkama. Need isendid on üheaastased või mitmeaastased taimed, nad võivad õitseda 1 või 2 korda aastas. Mai algusega kaasneb alati nende pungade avamine. Talv pole ka nende jaoks kohutav, kuid lume puudumisel on parem katta taim kuuseokstega. Kultuuri saate levitada seemnete või pistikute meetodil.
Nartsissist nartsiss
See on mitmeaastane sibulakujuline esindaja, mis õitseb alates mai esimestest päevadest. See võib olla nii kääbus kui ka pikk. Selle kõrgus on kuni 5 sentimeetrit, kuid on ka neid liike, kes ulatuvad kuni 50 sentimeetrit üles.
Nartsissid õitsevad kõige paremini päikeselises kohas, kuid ka varjulises piirkonnas võivad nad õitseda. Lahkumine toimub septembris. Kroonlehtede värv on erinev - traditsiooniline valge, kollane või ereoranž.
Mesilasi armastav kopsutiir
Kopsuvärk meelitab oma aroomidega mesilasi, kroonlehtede varjund võib olla korraga tumesinine ja roosa. On isegi legend, et tumesinine varjund on Aadama sümbol ja roosa on Eeva sümbol. Sageli leidub kopsurohtu metsades, servadel või heinamaadel, kuid lillepeenardes leiab see oma koha.
Atraktiivsed lilleõied
Kevad- ja kevadlilled Grouse on mõisted, mida ei saa üksteiseta ette kujutada. Sibulataim istutatakse sibulatega, seda on eelnevalt töödeldud kaaliumpermanganaadi lahusega. Visuaalselt sarnanevad sellised taimed algse palmipuuga, mille ülaosas on lilled. Sellepärast nimetatakse sarapuu rohtusid sageli paradiisipuuks. Hooldus seisneb korralikus kastmises ja väetamises.
Kevadised priimulad (foto nimedega): ärata oma suvila üles!
Esimesed värsked ja säravad kevadlilled
Võib-olla ei põhjusta ükski teine taim nii palju emotsiooni kui esimesed kevadlilled. Kevad kiusab esimeste tõeliselt sooja päikesekiirte, esimeste sulatatud laikude ja pelglike vooludega, kuid just ilmunud priimulad on need väikesed, kuid väga julged taimed, mis räägivad kevade lõplikust saabumisest.
Taimede priimulad ja need rõõmustavad teid pärast külma talve oma värvidega
Võib-olla ei meeldi priimulad erilise värvirikkuse ega õitsemise kestusega, kuid peaaegu kõigi nende hooldamine on väga vähenõudlik. Oluline on alles sügisel valida nende istutamiseks sobiv koht. Primroosid (nii sibulakujuline kui ka risoom) eelistavad kohti, kus on hea valgustus ja niiske pinnas, kuid ilma seisva veeta. Kui sibulakujulised priimulad, nii et nad saaksid kevadel õitseda, tuleks istutada sügisel (välja arvatud hüatsindid ja krookused), siis võidakse kevadel istutada õitsejaid ja kopse..
Nõuanne! Priimula taimed tuleb istutada mitmeaastaste taimedega ettevõttesse, mis asendab need pärast õitsemist..
Vaatame lähemalt, millised lilled esimesena täidavad aia õitsemisega pärast talvitumist..
Lumikelluke
Ilus ja õrn lumikelluke
- Teine nimi on galanthus. Aeda ilmuv väga külmakindel taim, lumi on just sulanud. Kevadel õitseb see üks esimesi, isegi külm ei saa õitsemist oluliselt kahjustada.
Lumikelluke, nagu teisedki väikese sibulakujulised liigid, ei ole mulla suhtes valiv, vaid eelistab lahtist, niisket ja toitainerikkast mulda, hästi kuivendatud, kui vesi seiskub, pirn sureb. Parim koht istutamiseks on puude all, põõsaste all, mis ei tekita varakevadel tihedat varju.
Nõuanne! Kastmist on vaja ainult siis, kui talvel oli vähe lund ja kevad on väga kuiv.
Lumikelluke on efemeroid, taime õhustik sureb lühikese vegetatiivse perioodi järel ära. Paljundamine - beebisibulate abil on parim siirdamisperiood juuli-september.
Lumikellukesed ei vaja erilist hoolt, kuid nad näevad välja väga ilusad
Haruldased roosad lumikellukesed
Proleski
Veel üks lill, mida paljud seostavad kevadega, ehkki neid peetakse metsaelanikeks, kus õitsvad metsad moodustavad lagendikes taevasiniseid järvi. Need kevadised priimulad leiavad aga oma koha aias - kivimikivides, alpimägedes. Sinised metsad näevad murul suurepärased välja veel paljaste põõsaste ja puude hulgas.
Kõige kuulsam on meie riigis Siberi võsa - see õitseb märtsi lõpus, seda on lihtne tunda läbistavate siniste kellukesekujuliste lillede järgi. Kuid sordiliigid on palju mitmekesisemad - need võivad olla valged, sinised, lillad ja isegi kahvaturoosad.
Pleski - samad lumikellukesed ainult siniste õitega
Meri metsast
Proleskid on sibulakujulised mitmeaastased taimed, mitte kapriissed ja iseseisvad taimed, mille jaoks parim koht on viljapuuaia varikatus, kus on lahti ja piisavalt viljakas pinnas. Nad paljunevad hästi nii isekülvi kui ka sibulate jagamise teel; nad saavad samas kohas mugavalt kasvada aastakümneid. Need on piisavalt talvekindlad, kuid parem on katta koht, kus nad talveks kasvavad, kährik lehestikuga.
Krookused
Ilusad erekollased krookused
Isegi enne nende avanemist ja lume all näevad krookused säravad ja ilusad
Botaanilised liigid õitsevad kõigepealt (võib olla isegi veebruari lõpp), hiljem - aprillis - arvukad krookuse hübriidid. Krookused näevad rühmas kõige paremini välja - see muudab nende erksad värvid veelgi ekspressiivsemaks ja märgatavamaks. Võite mõlemad kombineerida erinevat tüüpi krookuseid ja kombineerida neid teiste priimulatega.
Krookused näevad kivide taustal eriti väljendusrikkad, õrnade lillede ja rangete rändrahnude kontrast näeb välja dekoratiivne, mistõttu need kevadlilled on alati istutatud kiviktaimlatesse ja kivistele küngastele. Krookused näevad muru peal suurepärased, kuid tuleb arvestada, et rohtu saab niitma hakata alles pärast seda, kui lehed on täielikult närbunud.
Nõuanne! Kevadiselt õitsevad krookused on istutatud sügisel, samas tunnevad nad end nii päikese käes kui ka varjus võrdselt hästi, kuid päikeselistel aladel on õitsemine rikkalikum ja õied heledamad. Nagu teisedki sibulakujulised, eelistavad nad lahtisi ja läbilaskvaid muldasid, seisva veega sibulad mädanevad.
Mitmevärviline krookusniit
Hooldus on minimaalne, talveks pole vaja krookuseid igal aastal üles kaevata. Närtsinud lilled eemaldatakse nii, et need ei rikuks kompositsiooni ilu. Talveks saab nende kasvupaika multšida lehestiku või kompostiga. Krookuseid, nagu ka teisi sibulakujulisi, paljundatakse tütarprotsesside-sibulate abil - kui nad on ühe istutanud, ilmub 2-3 aasta pärast nende tihe pesa.
Nõuanne! Kui soovite, et krookused õitseksid varakult - istutage neid päikselisemasse kohta, kus lumi kõigepealt ära sulab.
Iridodictium
Hele iridoditsium kuulub ka priimulate hulka
Lopsakas lilla iridoditsium
Neid lilli nimetatakse ka iiristeks-lumikellukesteks, nad õitsevad varakevadel, niipea kui lumi sulab. Need on külmakindlad sibulakujulised mitmeaastased taimed, kuigi välimuselt sarnanevad nad tavalistele iiristele. Need on lühikesed, kuid väga atraktiivsed ja graatsilised, eredate originaalvärvide (helesinine, violetne, sinine, sinine, lilla, punane, oranž), läbimõõduga 5–7 cm, kroonlehtede täppide ja triipudega uhkel mustril..
Noodil! Väikese (kuni 10 cm) kasvu tõttu sobivad nad suurepäraselt kivistesse aedadesse, õitsemise ajal (märtsis-aprillis) teevad nad suurepärase seltskonna ka teistele sibulatele. Parem on istutada muru rühmas, ühe istutamise korral on see liiga silmapaistmatu.
Iridoditsiumi eest hoolitsemine on peaaegu sama, mis tulpide eest hoolitsemine. Nad armastavad kerget, hästi kuivendatud, toitainerikka mulda, kuid mis kõige tähtsam - nad on väga päikest armastavad, see on istutamise koha valimisel väga oluline arvestada. Parem on sibulad suveks üles kaevata, selle peamine märk on lehed, mis on hakanud surema. Neid istutatakse tulpidega üheaegselt, varasügisel. Parim paljundamise viis on vegetatiivne, üks täiskasvanud sibul annab tavaliselt 1-2 asendamist.
Vesennik
Päikeselised lilled lumises
- Selle nime päritolu on tõlge ladinakeelsest nimest - Eranthis (Erantis), mis tähendab "kevad" ja "lill".
Sageli on need kõige esimesed kevadlilled, mis isegi ületavad külmakindlaid lumikellukesi. Üksikud lilled (kollased, tassikujulised, läbimõõduga mitte rohkem kui 3 cm) teevad mõnikord läbi lume vaid koos graatsiliste pronksroheliste lehtedega. Õitsemine kestab umbes 2 nädalat.
Väikesed kollased lilled võivad teie aeda heledamaks muuta
Hele kevad kuivades eelmise aasta lehtedes
Neid väikeseid taimi on kõige parem istutada rühmadesse - nii näevad nad välja palju suurejoonelisemad, samas kui varajased sibulad - lumikellukesed, krookused või iridodikumid - hoiavad neid hea seltskonnana.
Nõuanne! Parim koht nende istutamiseks on heitlehiste põõsaste või puude all, osalises varjus, muld on kerge, happevaba, toitev, piisavalt niiske (vastunäidustatud on nii seisev vesi kui ka põud).
Paljundamine - seemnete abil, kui õitsemine toimub alles kolmandal aastal pärast istutamist, siis paljuneb isekülviga piisavalt hästi.
Hellebore
Muud nimed - "Kristuse lill" või "Jõulude roos" - legendi järgi esitasid seda lille Petlemma karjased vastsündinud Jeesusele. Keskajal istutati põdrakanep ilmtingimata maja lähedale, usuti, et see kaitseb kurjade vaimude, kurja silma ja nõiduse eest.
- Põrnikas on igihaljas risoomi mitmeaastane taim, mis õitseb varakevadel, lumikellukesed ja krookused hakkavad enne seda õitsemisest rõõmu tundma ning taim ise talub kergesti külma kuni -6C.
Lilled võivad olla väga mitmekesised - valged, burgundilised, roheka varjundiga kollakad, tumepunased, virsikud jne..
Küünarnukk on pehme roosa
Põdrakanep on üks ilusamaid kevadlilli
Põrnikas pole mulla suhtes eriti valiv, kuid parem on valida koht, kus on lahtine, niiske ja hästi kuivendatud pinnas. Eelistab osalist varju, seda on hea istutada õunapuu alla - selle lehed saavad loodusliku multši, mis mitte ainult ei suurenda mullaviljakust, vaid pakub ka põrnakesele kasulikke aineid.
Nõuanne! Põrsakese istutamise koha valimisel tuleb arvestada sellega, et taim reageerib sagedasele siirdamisele väga valusalt, kuid kasvab 10 aasta jooksul ühes kohas hästi.
Põrsakest paljundatakse seemnetega (õitsemine toimub 3 aasta pärast), kuid enamasti põõsastiku jagamisega.
Muscari
Tavalisel muscari lillil on sinakasvalge varjund
Jaapani muscari on roosa
Muud nimed - hiire hüatsint või viper sibul - on sibulakujulised mitmeaastased taimed, väga tagasihoidlikud, kuid väga kiiresti kasvavad taimed. Seda saab istutada nii päikese käes kui ka osalises varjus, põõsaste alla, muld on hea vee läbilaskvusega, sibulad ei saa märjaks. Lilled valgest kuni tumesiniseni (sõltuvalt liigist), kogutud kuni 8 cm kõrgustesse tihedatesse õisikutesse (tipmine või raseemik).
Varastes liikides algab õitsemine aprillis, kestab 2-3 nädalat, pärast mida lehestik sureb ära, nii et peate hoolitsema lillede eest, mis neid asendavad..
Nõuanne! Need sibulad on üsna agressiivsed, nii et kui otsustasite lihtsalt katsetada, siis on parem istutada need spetsiaalsetesse konteineritesse - vastasel juhul on nende eemaldamine saidilt väga problemaatiline..
Anemone
Valge metsa anemone
Anemone on ka särav ja ilus lill
- Teine nimi on anemone, kuid kui me räägime varajastest liikidest, siis on see liblikas või tammepuu anemone.
Veelgi enam, viimast nimetatakse sageli lumikelluks nii varajase õitsemise kui ka lumivalge õie tõttu. Pungad hakkavad just puude peal paisuma ja tamme-anemoon katab ruumi tahke valge vaibaga.
Anemone on saadaval erinevat värvi
Kultuuritingimustes suureneb märkimisväärselt varte kõrgus ja õie suurus tamme anemonis. Lill näeb kangete ja kääbusmarja taustal ilus välja, rõhutades nende kevadise lehestiku õrna ilu. Anemoonide istutamiseks peate korjama niiske, leeliselise, huumuserikka mulla, kuid mitte kapriissed anemoonid kohanevad hästi mis tahes tingimustega.
Nõuanne! Parim aeg paljunemiseks on varakevad, see viiakse läbi risoomi jagamisega. Tamme-anemoon on roomava risoomiga taim, mis asub mulla ülemises kihis, seetõttu on soovitatav see talveks katta, vastasel juhul võivad tugevate külmade korral kõik sügisel tekkinud õienupud surra.
Priimula
Primrose näeb kivimites hea välja
Oma värvi tõttu näeb priimula alati särav ja sillerdav
Primrose saab istutada nii kohapeal kui ka pottides
Meie ülevaade oleks puudulik ilma nende üsna tagasihoidlike taimedeta, mida on rohkem kui 550 liiki. Neist esimene õitseb aprillis, kuid neid köidab ka asjaolu, et mõnel liigil on korduv õitsemine võimalik varasügisel. Varase õitsemise sortide hulka kuuluvad kevadine priimula (ram) ja harilik priimula.
Nõuanne! Lopsaka õitsemise saamiseks on kohe pärast lume sulamist mulla kobestamisel soovitatav kasutada lämmastikväetisi ja õitsemise alguses fosforit.
Istutamiseks sobib hästi kuivendatud, niiske muld. Istutamisel on väga oluline arvestada niiskusrežiimiga - muld peaks olema niiske, kuid vesi ei tohiks seisma jääda. Kõige tõhusam paljunemisviis on põõsa jagamine, mis viiakse läbi puhkeoleku algusega (juuni alguses), pärast õitsemise lõppu.
Nõuanne! Priimula õitsemise pikendamiseks on vaja eemaldada juba tuhmunud käbid, nii et taim ei raiskaks oma toitainete varusid seemnete valmimiseks..