NOOREMA POJA KAMPSUN
Kudusin oma nooremale pojale esimese kampsuni. Tema on nimelt alati keeldunud kampsunitest, öeldes, et on KARE. Topib endale mitu t-särki ja dressipluusi üksteise otsa ja on nagu Kubu-Juss, aga kampsunist keeldub. Veidi aega tagasi aga nägin lõngapoes ülipehmet ja samas mitte titevärvides lõnga ja otsustasin, et teen kampsuni, saagu mis saab. Mingeid eksperimente ei teinud ega mustreid ei loonud, sest oli ju võimalus,et jääb lihtsalt kappi seisma.
Lukuga oli veidi pusimist. Mõõtsin esitüki ära, ostsin luku valmis, aga kui kampsunitükid ära pressisin (sentimeetreid ei viitsinud enam mõõta, uljas loll), tundus, et lukk jääb lühikeseks. ÕNNEKS mõtlesin veidi enne kui uut lukku tõttasin ostma ja taipasin lukku seljatükil mõõta. Ja aimdus osutustki tõeks: selg oli just luku pikkusega sobiv. Seega külge õmmeldes hoidsin hõlma esiserva veidi kokku ja läkski korda.
Eriti tore on see, et poeg kannab kampsunit väga meelsasti. Nüüd on veel väike põnevus, mis pesemisel juhtub. Tõmbab äkki tillukeseks vildiseks jakikeseks, pika lukuga
Panen siia veel ühe pildi, võetud 6. jaanuaril TALVISES aias