Ma tean, et Eestis oli midagi taolist, Köögikubjas vist nimeks.. seda saadet ma ei vaadanud ja kui sattusin vaatama siis noh, suht hale vari selle originaalsaate järel. Muidugi ma tean, et KN’l on eelarve palju suurem ja kindlasti on palju rohkem näitlemist ja vähem reaalseid emotsioone, aga kuidagi mannetuks jäi ta mu jaoks siiski. Mulle on alati meeldinud igasugused võimalikud kokasaated ja toidusaated ja söögitegemine on üks mu suurimaid kirgi. Minu arvates on Eestis puudus just nendest oma saadetest. Jamie’t, Nigellat ja Ramsayd võime me internetist ka ju vaadata. “Õhtusöök viiele” on hea üritus küll, aga jääb ka suhteliselt lahjaks, sest palju toitu tuleb siiski poolenisti valmis kujul või on lihtsalt naeruväärselt lihtsad valmistada, liiga vähe on läbikukkumist mida rahvale tegelikult ju vaadata meeldibki. Ka jututeemad on seal niii väljapunnitatud ja eks seda teavad ju kõik, et need teemad neile arutluseks lihtsalt ette visatakse, sest tagasihoidlik eestlane lihtsalt ei saa sellele jutujärjele võõrastega nii kiiresti. Kindlasti võiks Eesti saatetegijad mõelda veel saate “Meisterkokk” maaletoomise peale. Mina vaataks küll suurima heameelega ja võimalik, et läheks ja osaleks lausa ise. Põnev ju!! 😀
Nüüd aga selle juurde, mis mind sellest teemast kirjutama üldse pani. Nimelt mõtlesin eile lõunapausi ajal, et tavapärase saiakese ja salati asemel, mis Rimist kaasa haaran, võiks süüa hoopis korralikku sooja toitu. Seega otsustasime sõbrannaga minna kõrvalasuvasse Tommi Grilli. Ilmselge oli see, et läksime sisse selle kõige hullema lõunatrammi ajal ja kibekiiresti napsasime endale mingid istekohad, kõik käis tõesti nagu liini peal. Seisime oma järjekorra ära ja otsustasime mõlemad võtta toidu, mis ei olnud päevamenüüs, sest noh.. need ei kõlanud lihtsalt kuigi isuäratavalt. Nii et tellisime mõlemad pasta kana, köögiviljade ja sinihallitusjuustu kastmega. Nimi ajas neelud käima küll.
Toitu ei pidanud ootama kuigi kaua, teenindus oli kiire, kuid viisakas. Kõik oli hea nii kaua kuni jõudis lauale toit. Juba paljas vaatamine selle peale ajas söögiisu vaikselt ära, aga kuna kõht oli tühi ja lõunapaus peagi lõppemas + oli ka kulutatud selle peale tubli 5.50, siis ei olnud nagu muud valikut kui sööma hakata. Ega mina ei ole siis Ramsay, kellele tasuta lõunad olemas on. Sonkisin pisut kahvliga siis oma makarontšikute vahel – kõik lihtsalt sõna otseses mõttes ujus õlist! Miks peaks üldse pasta sisse toppima õli? Miks peaks üldse kuhugi toidu sisse õli toppima? (Okei, see selleks, see on lihtsalt mu enda väike kiiks, et ma üritan nii vähe kui võimalik seda kasutada, võimalusel alati küpsetan või keedan, hautan toitu)
Ja kui see tõesti nii hädavajalik on, siis miks panna seda nii palju, et lausa ujub? Nii minu, kui ka mu sõbranna taldrikus. Lisaks sellele oli see taldrikutäis täiesti maitsetu! Ma ei tea, millega see maitse ära peidetud oli, aga kui üritasin maitsta köögivilju eraldi, et aru saada, millistega täpsemalt tegemist, siis maitses iga kollane/punane/roheline tükk täpselt samamoodi nagu tükk makaroni. Ja sinihallitusjuustu olemasolu kastmes oli ka üsna küsitav, minu jaoks maitses see nagu tavaline koorekaste.. Hea meelega oleks teinud ka pilti, aga arvestades, et inimesi nii palju ümber oli, ei tahtnud endast mingi “instagramipiffi” muljet jätta.
Vot sellised lood siis.