üldsõnalisus
Gastrinaemia on gastriini kontsentratsiooni näitaja veres .
See eksam on kasulik hindamaks patsiente, kellel on peptiline haavand ja / või muud rasked sümptomid, nagu kõhuvalu, maohappesus ja korduv kõhulahtisus.
Gastrinaemia määramist määrab arst peamiselt gastriinide erituvate kasvajate (nn gastrinoomid), Zollinger-Ellisoni sündroomi (ZE) ja G. rakkude hüperplaasia diagnoosimiseks.
mida
Gastriin on endokriinsete G-rakkude poolt toodetud hormoon, mida leitakse mao- ja kaksteistsõrmiksoole limaskestas. Selle peamine ülesanne on reguleerida happe tootmist maos seedimise ajal.
Gastriin eksisteerib erinevates vormides, mis erinevad nende sisaldavate aminohapete pikkusest ja arvust.
Gastriini sekretsiooni seedimise käigus kontrollitakse erinevate hormonaalsete ja keemiliste teguritega. Tavalistes tingimustes:
- Gastriin toimib stimuleerides pylorus liikuvust ja indutseerib vesinikkloriidhappe sekretsiooni mao tasandil;
- Vesinikkloriidhape toimib omakorda gastriini tootmisel negatiivse retrograafilise kontrollmehhanismiga. Praktikas põhjustab maohappe järkjärguline suurenemine gastriini tootmise vähenemist.
Miks sa mõõdad
Gastriini koguse määramine veres on näidustatud selliste haiguste diagnoosimisel, mida iseloomustab hüpergastrinemia ja maohappe hüpertensioon, sealhulgas:
- Zollinger-Ellisoni sündroom (seedetrakti haruldane haigus, mida iseloomustavad tõsised ja korduvad maohaavandid mao- ja kaksteistsõrmiksooles);
- G-rakkude hüperplaasia (gastriini tootvate spetsiaalsete mao rakkude arvu suurenemine).
See katse on näidustatud ka retsidiivide jälgimiseks pärast gastrinoomi kirurgilist eemaldamist (gastriini eritavat kasvajat, mis asub peamiselt kõhunäärmes).
Millal eksam määratakse?
Gastrinaemia ulatus on näidustatud, kui arst kahtlustab, et patsiendi ilmnenud peptiline haavand ja / või kõhulahtisuse ja kõhuvalu episoodid võivad olla seotud ülemäärase gastriinitoodanguga.
Lisaks on gastrinaemia korduvalt kindlaks määratud, kui on vaja jälgida gastrinoomi kordumist.
Muud seotud eksamid
Gastrinaemia muutusi esineb ka teistes patoloogilistes seisundites, nagu kahjulik aneemia ja pyloric obstruktsioon. Seetõttu on enne gastrinoomi lõplikku diagnoosimist vaja kinnitustesti, mis hõlmab gastriini taseme määramist pärast sekretaadi süstimist . Viimane, mida toodab peensool, on gastriini tootmise inhibeerimise funktsioon.
Gastrinoomi korral jääb gastriini tase isegi pärast sekretiini manustamist suureks.
Edasine kinnitus on esitatud pildikatsete (ultraheli, CT ja MRI) abil, mis on kasulikud neuroendokriinse kasvaja ja mis tahes metastaaside asukoha määramiseks ning diagnostiliseks biopsiaks.
Normaalväärtused
Gastrinaemia normaalväärtused on üldiselt madalamad kui 200 pg / ml, kuigi see viide võib laboratoorselt erineda.
Täiskasvanud:
Vähem (<) 200 pikogrammi milliliitri kohta (pg / ml), mis ei ole tühja kõhuga või <95 pikomooli liitri kohta (pmol / l) tühja kõhuga
Lapsed:
<125 pg / ml või <60 pmol / l
Gastriini kontsentratsioon veres suureneb füsioloogiliselt koos vanuse tõusuga ja siis, kui inimesed läbivad tühja kõhuga uuringu. Samuti tuleb märkida, et gastrinaemia järgneb ööpäevarütmile: gastriini hematiline kontsentratsioon on minimaalne vahemikus 3 kuni 7 ja suureneb kõikumiste ajal päeva jooksul, eriti seoses söögiga.
Gastrinemia Alta - põhjused
Liigne gastriini tootmine võib viidata selliste haiguste esinemisele nagu:
- Zollinger-Ellisoni sündroom;
- G-rakkude hüperplaasia;
- Gastriini eritav kasvaja (gastrinoom).
Patsientidel, kellel on: \ t
- Massiline soolestiku resektsioon;
- Krooniline neerupuudulikkus;
- Hüperparatüreoidism.
Muud tingimused, mille korral võib esineda hüperkiirendust, on järgmised:
- Mao atroofia;
- Pernicious aneemia;
- Pyloric obstruktsioon (ummistus mao ja kaksteistsõrmiksoole vahelises ristmikul).
Madal gastrinemia - põhjused
Hüpertüreoidismi (vähenenud kilpnäärme aktiivsuse) esinemisel võib leida madala gastriini taseme (hüpogastrinemia).
Üldiselt ei ole gastriini madalad või normaalsed kontsentratsioonid murettekitavad.
Kuidas seda mõõta
Gastriini taset veres (gastrinemia) saab mõõta tavalise laboratoorsete vereanalüüside abil.
Gastrinaemia annus on osa nn gastropanellist, test, mis viiakse läbi normaalse vereprooviga, et määrata mao limaskesta tervis nelja parameetri määramise teel:
- Gastriini 17 basaal (2 ÷ 10pmol / l);
- Pepsinogeen I (30 ÷ 120 μg / l);
- Pepsinogeen II (3 ÷ 10 μg / l);
- IgA / IgG antikehad H. pylori suhtes (0 ÷ 30 EIU)).
ettevalmistamine
Enne mis tahes diagnostilise testi läbiviimist tuleb peatada antatsiidide ravi, mis võib moonutada nii basaaltasemeid kui ka gastriini reaktsiooni stiimulitele. Eelkõige tuleb prootonpumba inhibiitorid suspendeerida 5-7 päeva ja H2 antagonistid 24-48 tundi. Samuti on oluline viia tühja kõhuga vähemalt 12 tundi (vältides ka närimiskummi), hoidudes alkoholi tarbimisest 24/48 tundi enne katset ja sigarettide suitsetamisest eelneva 4 tunni jooksul.
Stress võib samuti kaotada eksami tulemused, mistõttu võib arst paluda teil peatada pool tundi ooteruumis, et "kõrvaldada" igasugust pingevabastust.
Tulemuste tõlgendamine
Gastrinoomi diagnoosi võimaldavad gastriini algväärtused, mis on suuremad kui 450/500 pg / ml, mao pH <2 korral.
Siiski, kui gastrinaemia on ainult mõõdukalt kõrge (vahemikus 200 kuni 500 pg / ml), on oluline näidata happe üleannustamist (MAO / BAO suhe või maksimaalne happe väljund / basaalhappejõud) ja teha stimuleeriv test sekrepiiniga. Selle uuringu käigus süstitakse intravenoosselt selle kaksteistsõrmiksoole hormooni sünteetiline vorm, millel on tugev stimulatsioonivõime kaksteistsõrmiksoole ja kõhunäärme sekretsioonile.
Normaalsetel isikutel ja gastroresesiooni korral ei põhjusta sekretiin gastrinaemia olulist suurenemist.
Seevastu tsirkuleerivate gastriini tasemete suurenemine üle 200 pg / ml, 10 minuti jooksul pärast stiimulit, on Zollingeri ja Ellisoni sündroomi (gastrinoom) diagnoos.
Sekretiini asemel võib kasutada kaltsiuminfusiooni või neelata valgujahu (viimasel juhul on gastrinemia suurenemine gastrinoomi juuresolekul normaalsete patsientidega võrreldes tagasihoidlik ja isegi suurem kui hüperplaasiaga patsientidel). G-rakkude arv).
PH-metry, st mao pH mõõtmine, võib olla kasulik atroofilise gastriidi diagnoosimiseks, mis erinevalt teistest tingimustest iseloomustab enam-vähem märgatavat hüpokloridria.
Hüpotüreoidismi (vähenenud kilpnäärme aktiivsuse) esinemisel võib registreerida madala gastriini taseme (hüpogastrinemia).