Tere!
Täna lisan siia veel augustikuu beezi värvi. Lõpetasin presskannu soojendaja. Tegin pidi ka kõigist valminud asjadest kööki. Plaanin veel edaspidi teha pajalappe ja kilekotihoidikut. Idee kilekotihoidikuks sain tualeettaberi kilest ümbrist avades. Sellest siis edaspidi.
Siin siis soojendaja ja kogu komplekt.
Järgmise korrani!
Tere õhtust!
Selleks korraks on siis olümpia jälle läbi. Minu olümpiaponnistused siis siin. Lubasin teha heegeldatud ehteid. Valmis sai mitu komplekti, sest kõik mu vabad hetked kulusid üldiselt olümpiale. Mõnus oli teha ja huvitav oli võistlusi ka korduses jälgida kui kohe ei saanud vaadata. Tulemusega olen rahul. Pildid on tehtud õhtuvalguses ja pole päris õnnestunud.
See heleroheheline käekaunistus ja kaelaehe kuulub tuunika juurde.
Olümpia põhialaks - pruun ehtekomplekt.
Lisaalana veel ühed käekaunistused ...
... ja kaelaehe. Samasuguse tegin aasta tagasi tütrele pulmapäevaks.
Kõike kaunist!
Tervitused olümpiahommikul!
Minul on augustikuu
ja beezi värviga plaan teha asjakesi kööki
. Nüüd alustuseks said valmis salfaktele karbi ümbris ja võilevagrillile kate. Olen varasemas postituse põhjalikumalt rääkinud karbi tegemiset. Tegein tütrele kööki lillades toonides salfaka karbi, mis valmis värviprojek - märtsikuu lilla raames.
Minu köök on kollase- valge -helepruuni või beezi värvidega ja seepärast sobibki augustikuu värv siia hästi. Kasutasin ka teisi toone, et töödele kontrasti ja värvi juurde anda.
Siin siis salfetkade karp
ja lilleke lähemalt.
Võileivagrill on mul aastaid tagasi muretsetud ja ei ole enam nii särav, aga oma tööd teeb hästi, pean minagi siis teda kuidagi kiitma. Tegin võilevagrillile katte
peale.
PLAANIS asjakesi kööki tuleb presskannule soojendaja
ja kui jõuan, ka pajalapp. Muidugi oleks tore kui katte saaks röster ja valmiks kilekottidele hoidik, aga nii usin ma ka pole.
Niisiis panen kogu komplekti augustkuu beezina pildialbumisse alles plaanitud asjade valmimisel.
Aga nüüd peaks hakkama valmistuma olümpiastardiks või mis?
Jaksu kõigile ja taaskohtumiseni?
Tervitus!
Tahan tänada kõiki minu blogi külalisi
, nr. alumisel äärel on hetkel ilus 008800
. Usun ja loodan, et suudan jätkuvalt teie huvi alal hoida oma toimetustega.
Päikest teile kõigile kallid isetegijad.
TERE TAAS!
Olen siis jälle tagasi. Tagasi Norrast, sellelt imekaunilt maalt mida ikka ja jälle vaatama sõidetakse. Läksin minagi seda ilu sealt otsima. Teekond algas 23. juulil hästi vahva seltskonnaga Jõgeva Gümnaasiumi eest. Bussisõit Tallinna, edasi laevaga Stockholmi ning pikk-pikk sõit(600 km) esimesse ööbimiskohta. Sinna lähedale jäi ka meie esimene UNESCO kaitse all olev linnake Roros. Edasi jätkus reis juba Trondheimi suunas, algasid ka tõelised mäed. Trondheim on looduslikult kaunis kohas mägede rüpes ja fjordide süles. Külastasime Nidarose katedraali, piiskopi lossi, otsisime üles kuninga suveresidentsi. Kel jaksu, ületas Nidelva, tõttas üles "linnusenõlvale" ja nautis vaadet linnale.
JA NÜÜD, minu adrenaliini allikas. Tõus trollide mäele mööda 11 kordset serpentiini. Alguses ikka julgesin ümbrust nautida ka, aga mida kõrgemale, seda rohkem kangestus pilk bussi eesistuja seljatoele või vahekäigu suunas, ootusega, et kohe-kohe oleme jõudnud mäele.
Kujutage ette, te olete poolel teel mäkke ja buss peatub, et lubada vastastulija mööda, võtab siis järsu nõksuga paigalt, et teekonda jätkata. Pöörde juures juhendab paarimees: veel 5 cm, veel 2 cm varu, jääb ainult imetleda nende meeste oskust sellises paigas sõita.
Mäe "harjal" kiltmaal sõites avardub suhetliselt üksik paik, siin-seal märkab mõda suvemajakest. Siia on hea maailma eest varjuda ja üksildust nautida.
Teekond Briksdali liustikule oli muidugi omaette elamus. Teeraja kõrval mäest all kohisev mägijõgi, silda ületades veepritsmetest märjad, jätkame ronimist üha kõrgemale, ikka liustikule lähemale.
Siin, liustikule nii lähedal, kuuleme ka seda jää liikumise raksakast. Väike ehmatus muidugi, sest kõik on keelu tsoonis, STOPPjoon on ammu ületatud.
Samas on nii kange tahtmine kõike käega katsuda ka.
TVINDEFOSSENI juga. Seisatan hetke ja kuulan, vee kohin, vee langemise kiirus, milline jõud. Pritsmed palgele on külmad. Siin, selles paigas on meie ööbimiskoht. Teen tassi kohvi ja istun kämpingu trepile, pilk suunatud kosele. Seda vetemängu astangutelt alla langemas võib jälgida lõputult, iga hetk on erinev ja kordumatu.
BERGEN. Kaunis linn, eriti vaade ülevat vaateplatvormilt, kõik on nagu peopesal. Turult leiame giidi juhatusel ühe toreda nägusa eesti poisi, kes töötab seal. Nimelt müüb ta seal vaala vorsti ja igasugu muid vorsti tooteid. Kindlasti oli ka temal hea meel kaasmaalasi näha ja juttu vesta.
Ega siin kaugele ei näe. Nüüd tuleb midagi tuttavlikku: siin mäge, seal mägi, taamal veel üks...Mägede vahele on ka võimalus peitu pugeda. Vaade meie kämpingu aknast mägedele.
VIGELANDI kujude park. Minule avadas see sügavat muljet. Mitte midagi liigset, ühe mehe hingepeegel ajaloost.
Jõudsime külastada Norra ja Rootsi kuningalossi ja teisi huvitavaid paiku. Tagasi kodus olime 31. juulil.
Need on kohad, mida tahtsin ka teiega jagada.
Kohtumiseni