Juba enne, kui humaanid puu otsast alla tulla otsustasid, väljendus omavaheline läbisaamine nende käitumises.
Järelikult pole suhted mitte ainult inimkonnale omased tunnused, vaid iseloomulikud tervele loomariigile.
Mida arenenum liik, seda keerukam on isenditel omavahel hästi läbi saada. Kui liigi progress on kiireloomuline, venivad põlvkondade vahelised erinevused suureks ja tekitavad konflikte. Kui erimeelsused hakkavad takistama koostööd, mõjub see negatiivselt kogu inimkonna heaolule.
Erinevad generatsioonid hindavad erinevaid asju. Sõjaajal elanud väärtustavad rahu, Nõukogude Liidu okupatsiooni all tegutsenud ülistavad vabadust, noortele pole tihti vaja muud kui pidu ja siidrit. Kui need kolm põlvkonda satuvad elama ühe katuse alla, siis on ilmselge, et nende vahel hakkavad tekkima vastuolud, mis on põhjustatud erinevatest väärtushinnangutest ja kommetest.
Mõttetu vaidlus
Erki Nool avaldas meedia vahendusel arvamust, et praktiseerivate homode seltskonda tuleks vältida. Väljaütlemine tõi kaasa palju pahameelt nii nooremate kolleegide kui ka pööbli poolt.
Nool, sotsialistlikku süsteemi hästi mäletav endine tippsportlane ja praegune poliitik, on omandanud oma tõekspidamised ajal, mil seaduses oli selgelt kirjas, et pederastia eest pandi inimene kuueks aastaks vangi. Tänapäeva Eesti ühiskonnas on palju noori 1980-ndate keskpaigas ja hiljem sündinuid, kes peavad tänu lääneriikide pikaajalisele propagandale geiabielusid iseenesest mõistetavaks asjaks. On ilmselge, et noored, ühiskonna aktiivseim kiht, reageerivad sellisele väljaütlemisele väga agressiivselt ja uudisteportaalidest võib lugeda sadu põhjendamatult vaenulikke kommentaare.
Tekkinud konflikti lahendus oleks kompromiss, mis antud juhul ei rahuldaks küll mõlemaid osapooli, kuid vähemalt lõpetaks selle mõttetu energiat ja aega raiskava vaidluse, mis ei too kasu kummalegi poolele. Isegi kui üks pool võidaks, kannaks teine viha enda sees edasi, mis tähendaks, et lahendus ei olnudki lahendus.
Kui homofoobid ja geiaktivistid lepiksid kokku, et samasoolised ei või abielluda ja lapsendada, kuid võivad jalutada tänaval ja koos elada, jääks valdav osa rahule. Saades täiskasvanuks, on inimene omandanud teatud ajastule omased väärtushinnangud, mis hiljem enam mitte mingil juhul ei muutu. Ometi on vajalik jõuda võimalikult hea konsensuseni, et teha koostööd, mis on evolutsiooni alus.
Halvad suhted ei ole paratamatus. Konfliktide põhjused on uhkus, tahtmatus teistega arvestada ja sageli ka lihtsalt soovimatus erimeelsusi lahendada. Kui inimene suudaks nendest negatiivsetest ja vaenu külvavatest omadustest vabaneda, oleks ka vastuolud olemata.
Põhja-Korea ähvardas Ameerika Ühendriike ennetava tuumarünnakuga, kui USA korraldab järjekordsed ühisõppused Lõuna-Koreaga. Vastuseks ähvardusele seadis NATO end sõjaks valmis ja lasi kehtestada lisasanktsioone diktatuuririigi vastu, teravdades olukorda veelgi. Nüüd on poolsaareriik lubanud lähipäevadel rünnakut alustada.
Koostöö olulisus
Heade suhete loomist naabriga takistab mõlema riigi külma sõja ajast pärit vankumatu veendumus, et kommunistlik ja kapitalistlik riik ei tohi omavahel normaalselt läbi saada, vaid peavad pidevalt proovima teineteisele tõestada, et nende süsteem on parem. Ühendriike eriti ei huvitagi head suhted Põhja-Koreaga, sest nad arvavad, et neil ei ole diktatuuririigilt mitte midagi vaja. Nii on see kestnud juba eelmise sajandi keskpaigast ja keegi isegi ei mõtle enam, kas kõike seda jama on ikka vaja.
Rahu oleks mõlemale Koreale kasulik. Kui Kim-Jong Un ja Barack Obama sõlmiksid kokkuleppe, et Ühendriigid hakkavad poolsaareriigiga tegema tihedat majandusalast koostööd, kui viimane loobub oma tuumaprogrammist, annaks see kahe väga tugeva riigi koostöö inimkonna arengutemposse suure panuse. Tegemata ei jääks mitte ainult Põhja-Korea kulutused sõjatehnikale, vaid ka nende riikide kaitsekulutused, mida diktatuuririik rünnata ähvardab. Olen kindel, et see summa on kokku palju suurem kui 20 miljardit dollarit, mille eest saaks inimese Marsile saata ja sealt ka tagasi tuua.
Kui inimesed saaksid üle oma liigsest enesearmastusest ja jäikusest ning mõistaksid, et harmoonia on kõige alus, poleks ka konflikte.
Usun siiralt, et lähitulevikus, nii 300 aasta jooksul jõuab planeedi Maa kõige intelligentsem eluvorm arengutasemeni, kus ta suudab lahendada kõik erimeelsused ning enamikel puhkudel tajub vastuolu tekkimise võimalust ja ennetab seda.
Inimkond on jõudnud nii kaugele, nagu ta praegu on, tänu koostööle. Mida suuremas ulatuses koos tegutseda, seda kiirem on areng. Ühise eesmärgi nimel pingutamiseks peab inimeste vahel valitsema harmoonia, mis on meie edasise evolutsiooni fundamentaalne postulaat.
Andres Opp
Kuressaare gümnaasiumi abiturient