Tellijale
Muu-uurija ⟩ Olümpiakiiver, sahk ja laperdavad põsed. 30-aastase pausi järel suuskadel
Ma olen lameda maa kodanik. Mägesid on tore eemalt vaadata, aga mõte köiest kinni haarata ja end mööda kaljuseina üles vinnata toob vaimusilma ette potentsiaalse Darwini auhinna nominatsiooni. Samuti poleks ma elu sees omal algatusel läinud Huntaugu mäele ja nõudnud endale paari suuski, millega enesetappu sooritada.
Aga suusahullust naabrimees oli juba mitu nädalat jalalt jalale keksinud ja eputanud, kui maru on karges põhjatuules põsed laperdama tõugata. «Kas mina olen siis kehvem mees?» arutasin endamisi pahuralt.
Nüüd on tegu tehtud ja hing imekombel sees. Saan seiklustest teilegi pajatada.