Viimastel kuudel, nendel vähestel vabadel hetkedel, mis mul on, olen püüdnud olla kursis ka riigis toimuvaga. Iga uus uudis paneb mind jälle ja jälle mõtlema, kuivõrd olen ma juba siinse eluga harjunud.
Viimane suurem uudisepomm, mis jõudis ka Eesti meediasse oli AÜE otsus kütusehinda tõsta. Seda tehti nädalase etteteatamisajaga ning kütuseliiter tõusis kõigest 24% (ja meie Eestis muretseme paari % tõusu pärast). Jah, arvestades, kui odav kütus on siin, siis nagu ei oleks põhjust vingumiseks. Kui enne sain 60L paagi täis 100 AED eest, siis nüüd pean välja käima 125 AED. Kas teate, et selle raha eest saab 5 Shawarmat 🙂
Muidugi ei ole 30 EUR võrreldav kütusekuluga Eestis, kuid fakt ise enesest, et kui midagi ette võetakse, siis ikka suurelt. Kui meil on siin kõik juba suurimad, pikimad ja kallimad ning luksulikumad, siis ei ole mõtet ka hinnatõusu väikeselt ette võtta 🙂
Nüüd, kui kütusehinnale on 1:0 tehtud, avaldati juba teisi üllitisi, kus IMF soovitab soojalt sisse viia riigis tulumaks ja käibemaks ning automaks. Isegi kui eraisikud jäetakse maksust veel välja, siis suur soov on maksustada kõik kohalikud ja välisettevõtted, mis ei asu vabakaubandustsoonis. Nii teenib riik vajaliku kopika riigikassasse, sest viimaste aruannete ja uuringute sõnul ei ole AÜE majandus veel piisavalt efektiivne.
Olles pidevalt majandusuudiste ning araabia klientide küüsis, tekkis mul ka suur vajadus kultuuri järele. Tulin oma arust geniaalsele mõttele, et hakkan Sharjah ja Dubai Rahvaraamatukogu liikmeks. Minu otsus muutus peale hinnakirjaga tutvumist. Lugejaks registreermine ca 15 EUR ning deposiit raamatukogule 40 EUR. Panin summad kokku ning sain aru, et ma saan koju selle raha eest päris mitu ja huvitavat raamatut osta 🙂
Esialgu olin ma sellest avastusest häiritud, kui vaatan Eesti raamatukogude hinnakirju ning lugejaks registreerimine jääb 1-2 eur vahele. Kui andsin endale aega ning püüdsin kõikide vastu aus olla, siis ma mõistan sellist hinnataset hästi.
Siin riigis ei ole me kodanikud. Meie üle puudub kontroll. Kui iga vant astub raamatukogust välja üks raamat kaenlas, siis poleks siin riigis paari päevaga ühtegi raamatut. Seda mitte selleks, et meil oleks siin nii haritud inimesed, vaid kui tasuta saab, siis tuleb ju võtta 🙂
Teatud maailmajao jaoks ei ole olemas tähtaegu, lubadusi ning heaperemehelikku suhtumist. Kui mina olen saanud siin õppetunnid, et laenatud asju ei tooda tagasi isegi mitte sõpradele, vaid pead ise neile meelde tuletama ning vajadusel ka asjale ise järele minema, siis mis veel sellest vaesest raamatust rääkida 🙂