Lutipudelihari läks katki, lutipudeli lutiosa oli omadega läbi ja otsustasin, et uut ma enam ostma ei hakka. Tundsin, et need on märguanded selle kohta, et on aeg Lennartil ka pudelipiimast loobuda (mõlemad lapsed on joonud NAN piimapulbrisegusid). Ta on nüüdseks 1 aasta ja 4 kuud vana. Mäletan, et kui Eleanoral kadus omal ajal (samuti 1,5-aastaselt) lutt ära, siis ma uut ei ostnud, vaid otsustasin, et ju nii pidigi minema. Selline ma kord olen, usun vahel saatusesse.
Lõpetasin jaanuari alguses imetamise ka päeva pealt ära ja kuna Lennart pole kunagi eriline lutisõber olnud, siis ei tahtnud ma veel pudelipiima joomist piirata. Nii siis oli ta harjunud enne magama jäämist pudelist veel piima jooma. Nüüd sööb ta õhtusöögiks korralikult putru ja joob klaasist piima.
Täna ma korraks kahtlesin, et kas tegin ikka õigesti, sest Lennart on olnud nüüd kaks päeva täiesti pahur ja jonnine. Käib ringi nagu nukitsamees ja tahab mind jälle hammustada. Usun, et selle põhjuseks on hammaste tulek (alt on igemed päris paistes) või siis solvumine selle üle, et emme talle enam pudelit ei anna.
Lennart tuleb nüüd oma voodist ka ise välja. Meil on võrevoodist paar pulka puudu ja see osa on kenasti seina vastu lükatud. Lennart aga lükkab oma jalgadega voodi seinast eemale ja tuleb hopsti voodist välja. Esimene õhtu kui ta pudelit ei saanud, siis küsis voodis: "uua" (juua) ja tuli kolm korda hiljem voodist välja sõnadega: "i taa" (ei taha). Aga paitades on ta siiski nüüd suhteliselt kenasti voodis rahunenud ja siis ka magama jäänud.
Tundub, et meie väiksest beebipoisist on kasvanud juba täitsa suur laps. Näitab vaikselt oma iseloomu välja. Seekord siis selline lastejutt.
Mis vanuses teised emad on oma lapsi
-lutist
-lutipudelist
-rinnast võõrutanud?
ja kas tasapisi või üleöö?
Mis vanuses teised emad on oma lapsi
-lutist
-lutipudelist
-rinnast võõrutanud?
ja kas tasapisi või üleöö?