Viimaks ometi on ilmad pisut soojemaks läinud. Inimesed ja linnud naudivad seda, küülikud aga seevastu on päris hädas. Üldiselt on pilt selline, et lähed puuride vahele ja vaatad, et pooled küülikud oleks justkui otsad andnud, tegelikult aga lihtsalt magatakse surnupoosides. Ju see siis aitab, kui ilm palavaks tõmbab. Kahjuks ei suutnud ma neid poose pildile saada, aga paar stiilinäidet siiski.
Tibud on vahepeal jõudnud juba nooruki ikka. Kuked vaikselt harjutavad kiremist, püüavad kanasid kantseldada ja muidugi, mis kõige tähtsam: paika pannakse ka vaikselt omavahelised jõuvahekorrad. Eks siis sügisel paistab, kes neist ka karja jäävad ja kes mitte. Esimene samm uute kukkede võimu haaramiseks on ka minu poolt tehtud. Viisin oma senise kuke ära uude kodusse. Kahju oli küll, kuna ta oli tõesti hea kukk, aga midagi ei olnud teha, verevahetust on vaja. Et asi liiga julm ei oleks, pakkisin talle mõned eelmiste aastate kanad ka kaasa:) Usun, et neil saab uues kodus mõnus olema, sest seal ootas teda kuketu kanakari ja palju ruumi, kus ringi askeldada..
Teine samm linnukarja kokkupanekuks on nüüd ka tehtud. Kalkunid, suured tibud ja keskmised said kõik ühte aeda lastud. Pisukesed kokkupõrked toimusid, kuid üldjoontes läks esimene päev hästi. Kõige suurem mure oli/on mul kalkuni tibude pärast, kuna nad on ikkagi kõige väiksemad. Siiski nende kasuk räägib asjaolu, et nende vanemad, on jällegi kõige suuremad. Sattusin peale, kui kalkunimammi üht üle piiri länud kana karistas. Usun, et sellele linnule pole teist korda vaja seda meelde tuletada, et kalkuni tibusid ei puutu:)