Insuliinisõltuv suhkurtõbi on haiguse üheks vormiks, mida iseloomustab organismi rakkude ja kudede tundlikkuse vähenemine hormooninsuliini toimel. Seda ainet toodavad pankrease isolatsiooniseadme rakud. Selle ülesandeks on transportida glükoosi molekule rakkude sees, et anda neile energia.
II tüüpi diabeedi veres on täheldatud hüperglükeemiat - kõrge suhkru sisaldus. Seda sümptom peetakse juhtivaks, on selle põhjal, et diagnoos kinnitatakse. Suurte glükeemiahaiguste vastu võitlemiseks kasutatakse dieediteraapiat (toitumiskorrektsiooni), treeningut ja ravimiteraapiat. Artiklis käsitletakse kohtumise ja ravimi omadusi. Järgnevalt kirjeldatakse II tüüpi diabeedi tüüpi hüpoglükeemiliste ravimite loetelu, nende kasutamise viiteid ja ravijuhiseid.
Ameerika diabeediassotsiatsioon ja Euroopa diabeetikute uurimisühendus rõhutavad, et patsiendi seisundi hindamisel peetakse peamist diagnoosikriteeriumiks glükeeritud hemoglobiini. Mis ületab 6,9%, siis tuleb teha põhjalikke otsuseid teraapia osas. Ent kui tegemist ei ole kõigi patsientidega, vaid konkreetsete kliiniliste juhtumitega, tuleb tagada, et näitajad ei ületaks 6%.
Endokrinoloogid määravad kohe pärast 2. tüübi "magusa haiguse" diagnoosi kinnitamist (kui tavalistele inimestele on diabeet), annavad endrokoloogid metformiini. Ravimi kasutamist iseloomustavad järgmised omadused:
See on tähtis! Metformiiniravi käigus kohandatakse täiendavat ravi hüpoglükeemiliste tablettidega.
Järgnevad on suhkrute vähendavate ravimite peamised rühmad, nende tõhus esindajad, ametisse nimetamise ja vastuvõtmise tunnused.
Kaasaegne endokrinoloogia kasutab diabeedi veresuhkru vähendamiseks 5 ravimiklassi. Need jagunevad kaheks suureks rühmaks:
Tabel: peamiste hüpoglükeemiliste ainete võrdlus
Diabeet - tänapäeva ühiskonna nuhtlus. Haigust tuvastatakse iga päev sadu inimesi kogu maailmas. Rush põhjustab veresuhkru taseme vähendamiseks uimasteid. Ainult arst saab valida õige ravi, varem kindlaks diabeedi tüübi patsiendil ja millises staadiumis haigus.
2. tüüpi diabeedi korral on ravimite ravi põhjapanev. Narkootikumide nimetused võivad muutuda, kuid peaaegu kõik need on suunatud veresuhkru kiiresti vähendamisele ja insuliini tootmise normaliseerimisele. Endokrinoloog määrab kõige sagedamini need ravimirühmad:
Insuliini ei kasutata alati diabeedi raviks. Seda ravimit kasutatakse äärmuslikel juhtudel, kui haiguse vorm on raske. Ravi sagedamini põhineb ravimitel, mis suurendavad pankrease insuliini, suurendavad ravimitundlikkust ja normaliseerivad üldist seisundit. Traditsioonilise ravi kõrval kasutatakse ka traditsioonilisi ravimeid, mis suurendavad immuunsust ja vähendavad veresuhkru taset.
Farmatseutilised ravimid, mis vähendavad veresuhkru taset, eristuvad sõltuvalt kehas toimuvast toimest. Narkootikumide rühma nimi võib rääkida sellest, millist mõju nad toovad:
Valitud ravimite nimekiri ravimite ravimisel on endokrinoloog välja töötanud sõltuvalt haiguse kulgu iseloomust, sümptomite raskusastmest ja testimise alusest. Suhkru kiireks vähendamiseks kasutatakse laia toimespektriga antibiootikume.
Sensibiliseerijad - kõrge veresuhkru stabiliseerimiseks mõeldud ravimid, mis sisaldavad biguaniide ja tiasolidoone (suurendavad organismi tundlikkust insuliini suhtes):
Selleks et vähendada suhkru taset lühikese aja jooksul efektiivselt, on määratud sekretärid. Selles kategoorias on kaks ravimirühma: sulfonüüluurea ja selle derivaadid ning metüülglütsiini. Sulfonüüluurea derivaadid hõlmavad järgmist:
Joomine: ülaltoodud pillid võivad olla ainult arsti järelevalve all, sest nende kõrvaltoimeks on kõhunääre kahanemine.
Ravimitega diabeedi ravis ei soovitata inhibiitoreid glükoositaseme alandamiseks, vaid seedetrakti süsivesikute absorptsiooni blokeerimiseks. Kui inimene tarbib palju süsivesikuid sisaldavat toitu, imendub insuliin aeglasemalt ja ravimid, mis vähendavad suhkrut, ei tööta. Tõhus inhibiitor on "Akarobaza" - ravim raskade süsivesikute seedimise normaliseerimiseks. Ravimit müüakse tablettidena, kuid see põhjustab kõrvaltoimeid - näiteks kõhupuhitus. Teine tõhus inhibiitorite nimekiri on Glucobay. Need aitavad säilitada suhkurtõvega optimaalset veresuhkru taset ja osaliselt blokeerida süsivesikute imendumist, suurendades seeläbi insuliini vastuvõtlikkust kehale.
Vere glükoosisisalduse vähendamiseks võib kasutada taimseid ravimeid. Kõige tõhusam on:
Uue ravimi, mida kasutatakse veresuhkru vähendamiseks, on liraglutiid. Uuringud ja katsed on näidanud, et ravimite kasutamine ei kahjusta kõhunääki, vaid toimib keha ümber selle ümber paikneva rasvkoe. Ravim süstitakse naha alla ja seda müüakse nii nagu ka insuliini - õhuke süstla kujul. Ravile võib anda ainult endokrinoloogi, kes on enne seda teinud mitmeid uuringuid.
Madala süsivesikute sisaldus toitumises ja aktiivne treenimine aitavad stabiliseerida vere glükoosisisaldust II tüüpi diabeediga patsientidel. Kui neid meetmeid ei piisa, tuleb patsiendid määrata kõrge seerumi suhkru taseme. Narkootikumide ravi aitab normaliseeruda ainevahetust, suurendab perifeersete kudede resistentsust hormooninsuliinile, stimuleerib kõhunääre.
Selles rühmas olevad tabletid aktiveerivad pankrease β-rakkude retseptoreid, insuliini reservi reserve. Sulfonüüluurea derivaadid suurendavad koore resistentsust valguhormoonile. Enamik insuliini vabaneb pärast sööki.
Uue põlvkonna tabletid kõrge veresuhkru efektiivseks vähendamiseks insuliinisõltuval 2. tüüpi diabeedil, ravimite nimekiri:
Sulfonüüluurea derivaatidel on vastunäidustused, võivad esineda kõrvaltoimed. Seetõttu valib raviarst ravimeid ja annuseid vastavalt haiguse individuaalsetele omadustele ja raskusastmele.
Dipeptidüülpeptidaasi inhibiitorite rühm stimuleerib insuliini tootmist, vähendab glükagooni taset, ennetab pankrease reservide ammendumist ja pärsib maksa glükogeneesi. Erinevalt teistest veresuhkru alandavatest tabletidest soodustavad DPP-4 inhibiitorid kehakaalu langust 2. tüüpi diabeedi korral. Narkootikumid aeglustavad mao tühjendamist selle vähenenud isu tõttu. Tabletid aitavad toime tulla sõltuvust süsivesikutest, vähendada liigset kehamassi.
Seda ravimit võib kasutada koos teiste suhkrut vähendavate tablettide või insuliiniga.
DPP-4 inhibiitorid on heaks kiidetud eakatel patsientidel, kellel on südame-, vereringeelundite ja hüpertooniatõvega neerud.
Kõrge veresuhkru pillide nimetus:
Meglitiniidid on ravimid, mida kasutatakse veresuhkru alandamiseks. Kokkupuuteviisi kohaselt on ravimid sarnased sulfonüüluurea derivaatidega, nad stimuleerivad insuliini vabanemist pankrease rakkudest ja on võimelised pärast söömist vähendama hüperglükeemiat.
Pillide loetelu, mis vähendavad veresuhkru taset vereseerumis, kus on suurenenud glükeemia tase:
Kuidas saate veresuhkru taset kiiresti vähendada, millised pillid on ohutumad ja efektiivsemad? Aitab vähendada hüperglükeemia tablettide taset, alfa-glükosidaasi inhibiitorite klassi. Need ravimid vähendavad suhkrut, aeglustades keeruliste süsivesikute imendumist peensooles.
Kõrge veresuhkru alandamise ravimite nimetused:
Sageli on diabeeti põdevatel patsientidel südame-veresoonkonna haigused. Südamehaiguste ravi võib läbi viia ravimitega, mis suurendavad veresuhkru taset ja vähendavad insuliiniresistentsust. Seetõttu tuleb enne ravi alustamist arst informeerida diabeedi olemasolust, et valida sobiv ravi.
Millised ravimid ja ravimid suurendavad veresuhkru taset?
Kuidas saab kiiresti vähendada veresuhkrut, milliseid diabeediravimeid, mis alandavad hüperglükeemiat, tuleks kasutada? Ravile kandideerima tuleb raviarst. Ravi väljakirjutamisel valitakse välja kompleks ravimitest ja meetmetest, mis viib glükeemia normaliseerumiseni, võimaldab kontrollida patsiendi seisundit, vähendada komplikatsioonide tõenäosust.
Kui esineb teise tüüpi suhkurtõbi, tekib regulaarselt insuliin, kuid probleemiks on see, et see insuliin ei suuda veresuhkru reguleerimisega toime tulla. Sellega seoses on glükoositaseme vähendamiseks kehas välja töötatud spetsiaalsed pillid, mis viivad olukorra kiiresti olukorra parandamisele ja võimaldavad patsiendil haigusest hoolimata täielikult elada.
Täna on tänapäeva meditsiinis välja töötatud mitmed viisid veresuhkru taseme vähendamiseks inimese veres, kui neil on II tüüpi diabeet.
Range regulaarne toitumine võib vähendada patsiendi veresuhkru taset, kõrvaldades suhkru- ja rasvasisaldusega toidud, samuti kõrge süsivesikute sisaldusega toidud. Kui teil on ülekaaluline, soovitatakse süüa mitte rohkem kui 1800-2000 kalorit päevas. Standardväärtusega patsiendid peaksid järgima ka kalorite tarbimise reegleid.
Suhkurtõvega patsientidel peavad arstid kehale regulaarselt füüsiliselt manustama. Seda saab klassidesse jõusaalis, hommikumänge ja igapäevaseid õhtuseid jalutuskäike. Osalemine aktiivses mängus ja nii edasi.
Vere suhkrusisalduse vähendamiseks on soovitatav juua erilisi ravimtaime. Venemaa territooriumil kasvab palju kasulikke taimi suhkru alandavate omadustega.
Samuti võivad spetsiaalsed pillid, mida saab osta ükskõik millisest apteekist, nagu näeb ette raviarst, suudab veresuhkru taset kiiresti vähendada.
Täna on need pillid kõige populaarsemad nende hulgas, keda ravitakse diabeedi raviks. Selliste ravimite puhul on kehas kolmekordne toime.
Pika aja jooksul olid II tüüpi diabeediga patsientidele kättesaadavad ainult esimese põlvkonna sulfonüüluurea ravimid. Vere suhkrusisalduse kiireks ja efektiivseks vähendamiseks oli vaja võtta märkimisväärne annus 0,5 kuni 2 g. Tänapäeval on välja töötatud teise põlvkonna sulfonüüluuread, mis ei ole mitte ainult kõige tõhusamad, kuid ei vaja suurt annust päevas. See omakorda võimaldab teil vältida negatiivseid mõjusid liigse koguse ravimite kehale.
Nende ravimite kokkupuute kestus on tavaliselt 12 tundi, mistõttu tuleb neid võtta hommikul ja õhtul kaks korda päevas. Ravimi ühekordne annus on 0,5-1 tabletti enne või pärast sööki. Kui soovite madalamat veresuhkru taset alandada, võib arst määrata ravimeid kolm korda päevas.
Lisaks tavalistele ravimpreparaatidele võivad mõnedel ravimitel olla täiendavad positiivsed omadused. Seega mõjutavad gliazinamiidi ja gliklasiidi toimet veresoontele, neid kaitstakse ja vähendavad verehüüvete moodustumist, neil on kasulikud toimed kapillaaridele, vabanevad liigse rasvakihi ladestumisest, põhjustades ateroskleroosi. Ja tema ja teiste ravimitega ei kaasne glükoosikontsentratsiooni langus normist madalamal, kuid glimasooli või glibenklamiidi peetakse kõige tõhusamaks ravimiks.
On oluline meeles pidada, et mis tahes sulfonüüluurea ravimid võivad põhjustada söögiisu suurenemist, mis mõnel juhul võib põhjustada soovimatut rasvumist. Seoses sellega on diabeedi puhul vaja järgida terapeutilist dieeti, võtta ettenähtud ravimi maksimaalne annus, jälgida oma kehakaalu ja jälgida glükoosi ning jälgida vere suhkrusisaldust, see peaks olema püsiv.
Kui te ei järgi kõiki arsti poolt ettenähtud reegleid, võib teil esineda liigne rasvasisaldus, ateroskleroosi areng ja diabeediravimite sõltuvus. Sel juhul ei aita patsiendil glükoositaset langetavate ravimite kasutamine.
Arstid määravad neid ravimeid tänapäeval harva, sest neil on liiga palju piiranguid.
Need ravimid põhjustavad sageli iiveldust, kõhulahtisust, kõhulahtisust, allergilist löövet ja nahka. Kui patsiendil on sarnased sümptomid, peate nõu pidama arstiga.
Vahepeal, lisaks negatiivsetele omadustele, on biguaniididel kehal positiivne mõju. Need ravimid ei ole suunatud insuliini tootmise suurendamisele, vaid kudede suhkru kasutamisele. Selle skeemi tulemusena on β-rakkudel pidevalt insuliini pakkumine, patsiendi isu vähenemine, mis avaldab positiivset mõju diabeeti põdevate patsientide tervisele. Ravim vähendab ka glükoosi imendumist soolestikus ja normaliseerib lipiidide taset.
Täna on see kõige kallim ja haruldane
Vene ravimid veresuhkru taseme vähendamiseks, mis on veel kliinilistes uuringutes läbinud. Arengujad lubavad, et sellistel ravimitel pole kõrvaltoimeid, neid saab kasutada mistahes tüüpi diabeedi korral, kaasa arvatud koos insuliini, biguaniidide ja teiste ravimite kasutamisega.
Suhkurtõbi on haigus, millega kaasneb veresuhkru taseme tõus.
Paljud diabeedi tüübid on, kuid praktilise tähtsusega on diabeedi jagunemine kaheks tüübiks: 1. tüüpi diabeet või insuliinist sõltuv ja 2. tüüpi diabeet (insuliinist sõltuv).
Diabeedi oht on see, et varem või hiljem põhjustab see hulga tõsiseid tüsistusi, mis põhjustavad puude.
Selle keemilise struktuuri järgi on glükoos monosahhariid, mis on meie keha iga raku energia allikas. Tavaliselt moodustavad süsivesikud ligikaudu 50% kalorikogusest päevas.
Inimese keha on väga tundlik vereglükoosi muutuste suhtes, eriti ajus.
Isegi vähesel määral vere glükoosisisalduses (glükoosikontsentratsioon veres) tekib inimesel silma ees pisut nõrkust, pearinglust, tumedaid punkte või ringeid, mõnikord iiveldust.
Ülaltoodud sümptomid peegeldavad hüpoglükeemiat - patoloogilist seisundit, milles glükoosi kontsentratsioon veres väheneb. See on tingitud asjaolust, et glükoos osaleb paljudes ainevahetusprotsessides, mis esinevad igal sekundil ajus. Hüpoglükeemia ajal aeglustub nende protsesside aktiivsus dramaatiliselt, kuna aju "säästab kütust".
Täiskasvanud terve inimese glükoosi kontsentratsioon veres peaks olema vahemikus 3,5 mmol / l kuni 5,5 mmol / l. Sama näitaja peaks olema lapsepõlves.
Glükeemia hüppeliselt on inimese tervisele väga negatiivne mõju. Sellepärast on vere glükoosisisalduse kontrollimine nii oluline ja püüda seda säilitada enam-vähem püsival tasemel.
Hüperglükeemia (vere glükoositaseme tõus) kliinilised ilmingud on küllaltki mitmetahulised:
Suhkru vähendamiseks kasutatavad ravimid on mõeldud äsja diagnoositud diabeedijuhtumite korral. Kui esineb 1. tüüpi suhkurtõbi, siis on insuliin ette nähtud.
Varem arvati, et kui isikul on 2. tüüpi diabeet, siis on võimalik viivitada glükoositaset langetavate ravimite manustamist ja proovida kontrollida suhkrut, kasutades mittefarmakoloogilisi ravimeetodeid. Need hõlmavad rangelt toitumist, aktiivset väljaõpet, kehakaalu langust.
Siiski, nagu näitab praktika, aitab mittefarmakoloogiline ravi harva kasu, sest inimesed lihtsalt ei mõista probleemi tõsidust ja ei järgi meditsiinilisi soovitusi. Lisaks sellele sobib see ravi ainult neile inimestele, kellel ei ole kõrge glükeemia ega seonduvaid haigusi.
Diabeedi diabeedi korral võib soovitada ka mitteravimiravimit: tühja kõhuga glükoosi kahjustus ja süsivesikute taluvuse vähenemine. Selleks peab patsient siiski selgelt aru saama oma vastutusest ravi valdkonnas.
Vere suhkru alandamise ettevalmistused võib jagada kaheks suureks rühmaks:
Kaasaegne farmaatsiaturg pakub meile väga palju erinevaid ravimeid, mis vähendavad veresuhkru taset. Neil kõigil on erinevad mehhanismid ja tegevused ning nende ulatus.
Toimemehhanismi järgi võib hüpoglükeemilisi ravimeid jagada järgmisteks rühmadeks:
Tänapäeval esindab sekreteerivate rühmade rühma kahte ravimitüüpi: meglitiniidid (glliniidid) ja sulfonüüluurea derivaadid. Sekretagoguste toime on see, et nad aitavad suurendada pankrease koe abil insuliini sekretsiooni. Siiski viib see varem või hiljem kõhunäärmevarude täieliku ammendumiseni ja sellised patsiendid on seejärel sunnitud insuliini üle minema.
Repagliniid ja nategliniid kuuluvad gliniidide rühma.
Praegu pole laialt levinud.
Sulfonüüluurea derivaadid hõlmavad glibenklamiidi (mannüül), glütsidooni, glimepiriidi (amariili), gliklasiidi (diabeton MB). Kõige "vana" on manin. See vähendab veresuhkru taset tõhusalt, kuid enamikus diabeetikutes vähendab see kiiresti kõhunäärmevarusid. Seda kohaldatakse piiratud ulatuses. Neerupuudulikkuse korral on vastunäidustatud.
Need on ravimid, mis parandavad kudede tundlikkust insuliini suhtes ja seega kõrvaldavad resistentsuse nähtuse, mis on teise tüübi diabeedi põhjus. On kaks sensibiliseerijate rühma: tiasolidiinid ja biguaniidid.
Rosiglitasoon ja pioglitasoon kuuluvad esimese rühma.
Biguaniidide rühm on metformiin. Seda võib leida apteeki nimega glükofaas, glükofaasi pikkune, sioopiini, gliformiini, formitiini jne. Praeguseks on metformiin esimese ravimi ravim II tüüpi diabeedi raviks. Praegu soovitatakse seda ette kirjutada prediabeetide faasis, eriti ülekaalulistel ja rasvunud inimestel.
Kuid metformiinil on mitmeid vastunäidustusi: mõõdukas ja raskekujuline aneemia, ketoatsidoos, neerufunktsiooni kahjustus (glomerulaarfiltratsiooni vähenemine alla 60 ml / min), hingamisteede ja südamepuudulikkus, diabeedi ägedad komplikatsioonid.
Selle ravigrupi esindajaks on akarboos. Selle toimemehhanism on seotud soolestiku glükoositaluvuse aeglustumisega. Monoteraapiana ei kasutata diabeedi ja seda kasutatakse ainult koos teiste ravimitega. Akarboosi kõige sagedasem kõrvaltoime on kõhupuhitus, mille tõttu see ravim on vastunäidustatud seedetrakti orgaanilistes haigustes.
Glükagoonisarnase peptiidi-1 agonistid ja dipeptidüülpeptidaas-4 inhibiitorid on tänapäevased vahendid diabeedi raviks. Nende eeliseks on see, et neil on mitmeid täiendavaid efekte: need aitavad kaasa kehakaalu kaotamisele ja põhjustavad harva kõrvaltoimeid. Lisaks on nende kasutamine võimalik kroonilise neeruhaiguse kõigis etappides.
IDPP-4 rühmas on sitagliptiin (Januvia), vildagliptiin (galvus), saksagliptiin (ongüüz), linagliptiin (märgistusaine), allogliptiin. Glükagoonisarnase peptiidi agonistid hõlmavad eksenatiidi (beeta), liraglutiidi (victoosi), dulaglutiidi, liksisenadiidi (liksiumium).
Alles paar aastat tagasi ilmnesid põhimõtteliselt uue toimemehhanismiga hüpoglükeemilised ravimid - tüüpi 2 naatriumglükoosi kotransporterit või glüfosiine inhibiitorid. Nende tegevus seisneb selles, et nad aitavad kaasa glükoosi eemaldamisele uriinis.
Glüfloasiini esindajad on dapaglifloziin (forsig), empagliflozin (jardiinid). Nende ametisse nimetamisel on vastunäidustuseks aktiivsed kuseteede infektsioonid.
Tuleb märkida, et uute ja uuemate anti-alandavate ravimite laialdast kasutamist piiravad suhteliselt suured kulud.
Mõlema esimese ja teise tüübi suhkurtõve ravimise edukus sõltub otseselt, kui rangelt ja korrektselt inimene järgib dieeti.
Toitlustamine peaks olema selline, et saavutatakse järgmised eesmärgid:
Uue diagnoosiga diabeedi korral on patsiendil väga oluline konsulteerida endokrinoloogi või võimaluse korral toitumisspetsialistiga toitumisalaste küsimustega. See tagab, et te sööte korralikult ja ilma oma tervisele kahjustamata.
Toitumine peaks olema osaline ja sagedane (5-6 korda päevas). See on oluline punkt, mis aitab vältida näljatunde ja aitab kaasa optimaalsele ainevahetusele. On vaja loobuda kõikidest maiustustest üks kord ja kõik (jam, marmelaad, vahukomm, šokolaad, küpsetusjahu, kommid, küpsised, jäätis jne) ja rasvased toidud. Samuti peaksite piirata kõrge glükeemilise indeksi (GI) toiduaineid nii palju kui võimalik. Nüüd on GI märgitud peaaegu igale tootele.
Alkohoolsete jookide maksimaalne piirang on väga tähtis seisund, mida tuleb täheldada tablettidega glükoosisisaldust vähendavate ravimite kasutamisel. Alkoholi kuritarvitamine koos teatud ravimite tarbimisega võib põhjustada diabeedi järsust dekompensatsiooni (halvenemist) ja eluohtlike komplikatsioonide tekkimist.
Selles artiklis teadsite normaalset veresuhkru taset, selle sümptomeid, samuti vähendatud pillide nimekirja. Täiskasvanutel on madal veresuhkru tase siin.
Meeldib see artikkel? Jagage seda oma sõpradega suhtlusvõrgustikes:
Patsiendid, kes põevad II tüüpi diabeet, ei ole reeglina tavaliselt insuliini otsekohe välja kirjutanud. Esiteks on soovitatav võtta ravimid tablettide kujul suhkru vähendamiseks. Nende hulka kuuluvad mitmed ravimite rühmad, millest igaüks mõjutab spetsiifilist seost haiguste arengu mehhanismis. Lisaks on viimastel aastatel nende ravimite kasutamise näited mõnevõrra pikenenud - neid hakati kasutama teatud teistes patoloogilistes tingimustes, mitte ainult II tüübi diabeedi korral.
See puudutab suulisi hüpoglükeemilisi ravimeid - nende tüüpe, esindajaid, toimimispõhimõtteid ja muid olulisi punkte, mida õpitakse meie artiklist.
Veresuhkru alandamise tabletid jagunevad järgmistesse rühmadesse:
Mõelge iga rühma üksikasjalikumalt.
Täna on selle farmakoloogilise rühma umbes 20 ravimit, mis jagunevad kolme põlvkonnaga. Esimese põlvkonna ravimid (tolazamiid, karbutamiid jt) on juba vananenud ja neid ei kasutata kliinilises praktikas. Paljud arstid ja patsiendid on tunnistanud preparaate II (glibenklamiidi, gliklasiidi, glükovidoni) ja III (glimepiriidi) põlvkonda.
Sulfonüüluurea derivaadid toimivad otseselt pankrease beeta-rakkudele. Nendes seostuvad nad spetsiifiliste retseptoritega, mis käivitab hulga füsioloogilisi protsesse, mille tagajärjeks on insuliini vabastamine rakusisestest depoost ja hormooni vabastamine verest.
Samuti suurendavad need ravimid beeta-rakkude tundlikkust glükoosiks. See hetk määrab sulfonüüluurea derivaatide kasutamise ainult patsientidel, kellel need rakud toimivad.
Kui ravirežiim on korrektselt korraldatud, vabaneb suurem osa insuliinist depoost pärast sööki, kui veresuhkru tase tõuseb. Glütserlamiidil on maksimaalne hüpoglükeemiline toime.
Selle rühma kuuluvate ravimite, eriti glimepiriidi mõned esindajad suurendavad veidi insuliini retseptorite arvu rasvtõvest ja lihaskudedest, mis põhjustab insuliiniresistentsuse vähenemist.
Sulfonüüluurea derivaatide absorptsioonikiirus väheneb koos toiduga või veresuhkru taseme märkimisväärse suurenemisega. Seetõttu soovitatakse seda rühma ravimeid võtta vähemalt pool tundi enne sööki.
Tegevuse algus - 2-3 tundi pärast manustamist. Toimingute kestus on suhteliselt kõrge - need ravimid võetakse tavaliselt 1-2 korda päevas. Enamasti eritub neerud, kuid üksikute liikmete (näiteks glükvidoon) puhul on enamasti sapi.
Sulfonüüluurea derivaatide kasutamise peamine näide on II tüüpi diabeet.
Reeglina alustavad nad ravi selliste ravimitega nagu gliklasiid, glükvidoon, glimepiriid ja kui neil ei ole soovitud toimet, viiakse patsient glibenklamiidi. Esmalt kasutatakse minimaalset annust, mida vajaduse korral suurendatakse 7-14 päeva pärast.
Kuna eakatel patsientidel on hüpoglükeemiliste seisundite tekkimise oht üsna kõrge, soovitatakse neil kasutada ravimeid, millel on minimaalne toime kestus. Selle olukorra parim valik on gliklasiid ja glimepiriid.
Sulfonüüluurea derivaate võib kasutada nii iseseisvalt kui monoteraapia ravimitena ja kombinatsioonis teiste rühmade suhkru taset alandavate ravimitega. Kaks selle rühma kuuluvat ravimit ei ole ette nähtud üheaegselt.
Ärge kasutage neid ravimeid:
Mõned patsiendid, kellel on sulfonüüluurea derivaadid, võivad tekkida järgmised kõrvaltoimed:
Sellesse ravimite rühma kuuluvad kaks ravimit - nategliniid ja repagliniid. Viimane vähendab efektiivsemalt glükoositud hemoglobiini taset kui selle vaste.
Need ravimid, nagu sulfonüüluurea derivaadid, suurendavad pankrease saarerakkude taseme tundlikkust glükoosi stimuleerimiseks, vastuseks insuliini taseme tõusule veres.
Seedetraktist imendub väga kiiresti, mõjutab see mõne minuti jooksul pärast allaneelamist. Kasutage lühikest aega - umbes tund, mis eeldab ravimi kasutamist iga toidukorra ajal. Maksa metabolism eritub peamiselt soolestikus.
Neid kasutatakse II tüüpi diabeedi korral, et vähendada veresuhkru taset pärast glükeemiat. Vastuvõetud enne, söögi ajal või vahetult pärast seda. Vähendage hüperglükeemia riski toidukordade vahelisel ajal.
Kui patsient mingil põhjusel ebaõnnestub teise söögikorraga, ei tohiks ta meglitiniide võtta.
Selle rühma ravimeid kasutatakse tavaliselt koos metformiiniga, kui viimane monoteraapia ei põhjustanud haiguse hüvitamist. Seda saab kasutada iseseisvalt, samuti paralleelselt tiasolidiinidega.
Kasutuspiirangud on sarnased sulfonüüluurea derivaatide omadustega.
Selliste ravimite ravimisel võib tekkida järgmine areng:
Apteegiseadmes võib nategliniidi leida sama nimega kui ka Starlixiga.
Repagliniidi kaubanimed:
Selle rühma kuuluvate ravimite kõige silmapaistvam esindajaks on metformiin.
Vähendab basaalinsuliini sekretsiooni taset. See seondub rakumembraanide komponentidega, millel on selle mõju:
Imetakse peamiselt peensooles. Imendumise protsessid aeglustuvad ravimi samaaegsel kasutamisel koos toiduga. Kasutab 9-12 tundi, mis põhjustab ravimi võtmist 1-2 korda päevas. Kõrvaldatakse peamiselt neerude kaudu.
Seda kasutatakse peamiselt äsja diagnoositud II tüüpi diabeediga patsientidel. See ei põhjusta hüpoglükeemiat ega kehakaalu langust, kuid vähendab samal ajal glükeeritud hemoglobiini taset umbes 1,5% võrra.
Alusta ravi minimaalse annusega (500 mg) 1-2 korda päevas. Ravimi rahuldava talutavuse saavutamiseks nädalas suurendatakse annust 850 kuni 1000 mg-ni kaks korda päevas. Nagu näitab praktika, on annuse suurendamine mõttetu.
Kui metformiini monoteraapia ei ole saavutanud soovitud toimet, kombineeritakse see teise põlvkonna sulfonüüluurea derivaadiga.
Teine näidustus metformiini kasutamise kohta on glükoositaluvuse rikkumine rasvumist põdevatel inimestel. Eesmärk on vähendada II tüüpi diabeedi tekke riski. Siiski ei määrata seda ravi kõigile patsientidele - sellel on ka teatud kriteeriumid (alla 60-aastased, lähedaste sugulastele diabeet ja teised).
Loomulikult peab sellises olukorras metformiinraviga kaasnema mitteravimi ravimeetodid - patsiendi vastavus toitumissoovitustele ja regulaarne treenimine.
Kolmas näide on ainult naissoost - polütsüstiliste munasarjade sündroom (PCOS). Selle patogeneesi üheks momendiks on kudede tundlikkuse vähenemine insuliiniga. Metformiin, mida patsient võtab sellises kliinilises olukorras, aitab kaasa menstruaaltsükli normaliseerimisele.
Samuti võib seda ravimit kasutada rasvapõletuse kompleksravis.
Seda ravimit ei soovitata kasutada varem kirjeldatud olukordades - sulfonüüluurea derivaatide vastunäidustuste korral, samuti kui:
Metformiini võtmisel tuleb naine raseduse ajal kaitsta.
Need sümptomid on seotud fermenteerimisprotsesside aktiveerimisega, mis tekib seedetrakti glükoosi aeglase imendumise tagajärjel.
Hüpoglükeemia ei põhjusta metformiini.
Apteegivõrgus on metformiinil põhinevad ravimid:
Selle rühma ravimite teine nimi on glitazoonid. Nendest täna kasutatakse ainult 2 - rosiglitasooni ja pioglitasooni.
Need ravimid suurendavad meie keha perifeersete kudede tundlikkust insuliinile - vähendavad insuliiniresistentsust. See on kõige tõenäolisem, suurendades aineid, mis transpordivad glükoosi rasva- ja lihasrakkudesse, kus seda kasutatakse teiste ainete sünteesimiseks.
Glitasoonid on aktiivsed ainult insuliini juuresolekul.
Hästi imendub seedetraktis. Ravimi maksimaalne kontsentratsioon veres on täheldatud 1-4 tunni jooksul pärast manustamist. Kõrvaldatakse peamiselt neerude kaudu.
Peamine näidustus on II tüüpi suhkurtõbi, milles neid kasutatakse koos sulfonüüluurea derivaadi, metformiini, keskmise pikkusega või pika toimeajaga insuliiniga.
Profülaktilistel eesmärkidel ei kasutata neid isegi kõrge riskiga patsientidel.
Need on standardsed: I tüüpi diabeet, rasedusaeg või rinnaga toitmine. Lisaks sellele ei ole soovitatav võtta glitasooni raske kroonilise südamepuudulikkuse korral ja AlAT tõus 2,5-normi ja kõrgemal.
Rosiglitasoon on toksilisem kui pioglitasoon. Kuid ravi ajal mõne nimetatud ravimiga on vajalik määrata maksaensüümide, eriti AlATi sisaldus veres üks kord iga 2-3 kuu tagant. Kui see näitab, et selle tase ületab 3 korda kõrgemat kui tavaline tase, tuleb analüüsi korrata ja sama tulemuse korral tühistada see ravim.
Samuti võib ravi ajal glitasooniga märkida:
Grupi kõige eredamad esindajad on miglitool ja akarboos.
Need ravimid toimivad peensoole ülemises osas. Nad aeglustavad keeruliste süsivesikute fermentatsiooni protsessi ja vähendavad monosahhariidide imendumise kiirust. Nende protsesside tulemusena puudub vere glükoosisisalduse järsk tõus pärast söömist. Lihtsad süsivesikud, eriti fruktoos ja glükoos, ei puutu nende ravimitega kokku. Antihüperglükeemilist toimet on täheldatud ainult siis, kui patsient sööb keerulisi süsivesikuid.
Alfa-glükosidaasi inhibiitorid avaldavad oma toimet peensoole. Ainult väike osa akarboosist siseneb vereringesse. Põhiosa jagunevad lõpuks soolestikus elavate mikroorganismide poolt. Miglitool imendub peaaegu täielikult peensoole alguses. Need ravimid erituvad neerude kaudu.
Ravimid on ette nähtud II tüüpi diabeedi raviks, kuid mitte iseseisvalt, vaid kombineeritult teiste rühma kuuluvate hüpoglükeemiliste ravimitega, sealhulgas insuliiniga.
Alustada ravi minimaalse annusega 25 mg, mida vajaduse korral suurendatakse järk-järgult maksimaalselt kuni 300 mg päevas.
Nende ravimitena ei kasutata II tüüpi suhkurtõve vältimist indiviidide suhtes, kes on selle haiguse suhtes tundlikud.
Alfa glükosidaasi inhibiitoreid ei kasutata:
Nende ravimitega ravi saavatel patsientidel võib esineda soolestiku turse ja kõhulahtisus. Samuti võivad nende veres esineda transaminaaside taseme tõus - AlAT ja AST.
Miglitooli leidub apteekides Diastabol.
Peamine narkootikumide akarboos - Glucobay.
Stimuleerige insuliini sekretsiooni, pärsib glükagooni vabanemist, aeglustab maha toidu evakueerimist, aeglustab isu. Kõik see viib vere suhkrusisalduse ja kehakaalu vähenemiseni.
Rühmade kõige eredamad esindajad on eksenatiid, sitagliptiin, vildagliptiin ja liraglutiid.
Neid ravimeid ei kasutata nende individuaalse sallimatuse ning insuliinsõltumatu suhkurtõve all kannatavate inimeste raviks.
Selles rühmas olevate ravimite ravi taustal võib patsiendil tekkida:
Exenatide on tuntud kui Baetha.
Sitagliptiini ravim on Januvia.
Vildagliptiini ärinimi on Galvus.
Lyraglutiid on kaubanduslikult saadaval Victoz ja Saxend'i nimede all.
Suukaudseid hüpoglükeemilisi aineid kasutatakse veresuhkru taseme parandamiseks inimestel, kes kannatavad insuliinsõltumatu suhkurtõve all. Seal on 6 nende rühmadest, mis erinevad toimemehhanismist. Igal neist rühmadest on nii vennad kui ka eelised ja puudused, mida kasutatakse teatavates kliinilistes olukordades. Millist ravimit konkreetsele patsiendile vajab, saab määrata ainult terapeut või endokrinoloog, kes suudab kliinilist olukorda täielikult hinnata.
Te ei tohiks ennast ravida, kirjutades endale ja oma lähedastele glükoosi vähendavaid ravimeid sõprade või apteekri töötaja soovituste alusel - see võib põhjustada tõsiseid, mõnikord isegi eluohtlikke tüsistusi. Usaldage oma tervist spetsialistidele!
Suu kaudu manustatavate hüpoglükeemiliste ainete toimimise ja kasutamise kohta täielikku konsulteerimist pöörduge endokrinoloogi poole. Nende ravimite toime parandamiseks aitab kaalulangus, selleks saate toitumisspetsialisti abiga õiget toitu. Polütsüstiliste munasarjade sündroomiga naistel on soovitatav kontrollida oma günekoloogiga, kui mõned hüpoglükeemilised ravimid pole näidustatud.