Kätte on jõudnud “Kaardilugemise õpiku” juubelosa ehk järjekorras 10. peatükk. Seekord on kaardilugejate salamaailma meile avanud Hellu Smorodin!
Raigo Vilbiks, kellele Hellu kaarti loeb, kirjeldab teda kui väga täpset inimest, kellega nad on tuttavad juba lapsepõlvest. Pikaaegne teineteise tundmine oligi eelduseks sellele, et ka rallispordis alustati üheskoos. Raigo ja Hellu elasid lapsest saati ühes külas ning kõrvalmajades, lisaks oli Hellu isa väga suureks toeks rallispordis alustamisel ning auto ehitamisel. Kui Raigo ühel hetkel pakkus Hellule kaardilugeja kohta, siis Hellu pikalt ei mõelnud ning juba mõne päeva pärast tehti üheskoos legenditrenni. Raigo sõnul on Hellu kõige parem omadus ka kriitilistel hetkedel rahulikuks jäämine ning kaine mõistuse säilitamine.
Rallisport jõudis tegelikult hoopis minuni – Väga ootamatult. Olin just autoga sõidutamas Raigo ja enda isa, kes on Raigole mõnda aega juba mehhaanik olnud. Autos nad naljatasid, et Raigo vajaks endale uut kaardilugejat, et kas mul tahtmist oleks – Selline kerge neiu sobiks autosse hästi. Ega ma seda juttu tõsiselt ei võtnud, kuid vastasin „vajadusel ikka!“. Läks kõigest mõni nädal mööda, kui isa tõi mulle juba rallivarustuse – sellest hetkest mul enam tagasiteed ei olnud.
Hellu esimene ralli kaardilugejana oli 2016. aasta Tallinna Rallil, mis Hellu enda sõnul oli väga hea kogemus kaardilugemise ning ka iseenda õppimiseks. Raigo Vilbiksi sõnul oli üldjoontes tegemist väga sujuva ralliga, kuid rallipaari õnnetuseks pidid nad rallil esimesel päeval käänmiku purunemise tõttu katkestama, järgmisel päeval said nad õnneks jätkata ja ralli lõpetada.
Ka seekord ei jäänud puutumata teema hirm rallide ajal. Hellu sõnul valdab hirm teda enne igat starti ning tekivad küsimused: kas me oleme piisavalt kiired?; kas teeolud on samad või on hullemaks läinud?; kas kaart on ikka täpne?; kas auto ikka peab vastu? – aga nii kui käik läheb sisse, kaob ka hirm. Hirmsad on olnud ka mõnikord hüpped, mõned väiksemad, mis võtavad ainult hetkeks hinge kinni ja siis üks, kõige jubedam hüpe – Kehala hüpe, kus maandumise hetkel olid Hellu silmad kõvasti kinni pigistatud.
Paljude kaardilugejate suurima hirmu, eksimise kohta sõnab Hellu nii, et suuri eksimusi pole tema ja Raigo sõitudes õnneks veel ette tulnud ning Raigo veel Hellut autost välja visanud ei ole. Kui peaks aga eksimusi ette tulema, siis on tähtis jääda rahulikuks ja kiiresti järg leida. Hiljem, peale rallit on oluline eksimuse/järje kaotamise põhjus leida ning sellest õppida. Ka Raigo sõnul on eksimusi ikka ette tulnud, aga kuna kiirused pole ka meeletud, siis saab järje rahulikult leida ja tavapärase rütmiga jätkata ning nagu ka Hellu mainis, tuleb katse lõpus analüüsida, mis juhtus ja miks ning seejärel juba tavapäraselt ralliga jätkata. Hellu sõnul on Raigo väga hea sõitja, kes õnneks suudab sellistes olukordades väga rahulikuks jääda.
Kui Hellu saaks aga valida ükskõik kellele kaarti lugeda, siis valiks ta loomulikult Ott Tänaku, sest kes ei tahaks tema kõrval sõita! Lisaks Tänakule sooviks ta lugeda näiteks Ken Tornile ja Timmu Kõrgele. Torni puhul on tema sõnul kindlasti tegemist tuleviku tegijaga ning R2 masinas tema kõrval kiirust nautida oleks midagi erakordset. Timmu puhul aga tahaks Hellu lihtsalt teada saada, kuidas on võimalik Lada 2105-ga nii kiiresti sõita.Rallimaailma eeskujudeks on Hellul muidugi Kuldar Sikk ja Martin Järveoja, sest nende kirg ja rallidele pühendumus on midagi, mis lihtsalt on eeskujuks.
Rallispordis tuleb lisaks võitudele ka kindlasti ette eksimusi ja huvitavaid seiku. Hellu sõnul ongi iga ralli omamoodi seik, kõige meeldejäävam hooaeg oli 2017.aastal kui nende võistlusmasinal oli probleeme jahutussüsteemiga või siis pigem ülekuumenemisega: “Jahutuspaaki tuli täita peale igat katset, kuid paak on piisavalt suur, et meie joogipudelite veest piisas vaid üheks täitmiseks. Seega pidime peale igat katset hoidma silmad lahti juhuks, kui tee ääres peaks olema mõni tiik, sild või veekogu, kus oleks võimalik pudeleid veega täita. Ja nagu kaardilugejale kohane, siis aegajalt sain turnida mööda järske veekogu ääri, lootes, et ise sisse ei kuku. Õnneks vette ei kukkunud ja auto sai edukalt lõpuni toodud.”
Hellu sõnul on üks raskeim ralli tema jaoks Lõuna-Eesti Ralli, sest kurvid ja kõrged mäed mõjuvad talle justkui merehaigus. Võidusõidu mõttes on raske siiski Saaremaa Ralli, sest see on alati täis ootamatusi – ühelt poolt väga nauditav ja kiire ralli, mis aga kehva ilma korral võib kujuneda väga keeruliseks. Samuti tekitab pimedas sõitmine pingeid nii Hellule kui ka Raigole ja Saaremaa kadakad, need eksimusi ei andesta.Ka Raigo sõnul on Saaremaa alati kõige keerulisem, sest hooaja lõpuks on tehnika juba küllaltki amortiseerunud ning ka kitsad kiviaedade vahel kulgevad teed ei anna kuigi palju eksimisruumi.
Sooja südamega aga läheb Hellu alati Tartu ümbruses toimuvatele rallidele – Tartu Rally ja Rally Estonia, keeruline öelda küll miks, aga sealsed teed ja rallirütm on talle alati sobinud ning need rallid on alati midagi enamat kui ainult ralli. Raigo lemmik on Lõuna-Eesti Ralli just seetõttu, et sealsed looklevad, kurvilised teed on mõnusad sõita. Kui Hellu saaks, siis sooviks ta väga proovida piikidega talverallil sõitu, et teada saada, milliseid väljakutseid ja samuti ka naudinguid võiks üks korralik talveralli pakkuda. Ralliauto rooli pole Hellu veel kippunud, sest tema jaoks on piisav au olla kõrvalistmel ning tema arvates lõppeks sõit tema jaoks ilmselt ralli esimeses kurvis.
Hellu ralliväline aeg on samuti tegus ja tihe ning tema sõnul ülikooli, pere, töö ning WRC etappidele kaasaelamise kõrvalt muudele hobidele ruumi ega aega ei jäägi. Õnneks ongi just ralli see aeg ja koht, kus imeväel Hellu hing ja vaim saab puhata – ralli on aeg, kus pole oluline, milline sa välja näed, kui palju muresid on koolis ja tööl, rallil saabki lihtsalt kõigest argipäevasest lõõgastuda.
Aitäh Hellu & Raigo!