72.8! Ei tulnudki juurde, hoopis sada grammi läks jälle. Kas läheb homseks veel 200 grammi, et kolme nädalaga oleks ilusti 3 kilo näinud? Seda näeme homme. Superluks oleks, kui saakski iga kuu 3-4 kilo maha. Kas kaalun 5.maiks 71.6 kilo? Kui pingutan, kas saan minna Maijooksule, kaalunumbril ees number kuus? Ma räägin praegu mõttes juba nagu Lembitu Kuuse…
Igatahes ma väga üritan ja loodan, et nii läheb ja saan viimaks ometi selle 7 seal kaalunumbri ees unustusehõlma sokutada. Loodetavasti igaveseks. Peaaegu viis aastat on ta mind seal terroriseerinud nii vaimselt kui ka füüsiliselt.
Aga söögist, sain viimaks hommikul oma kookosega kohvi, putru ei saanudki, sest Andres ei olnud nõus kaerahelbe/neljaviljahelbe/kaeraklii oma tegema, aga mina riisiputru ei söö. Tegin siis kaks võileiba (seemneleib, salati, tomat, kanasink ja juust). Kõht on küll praegu punnis ja täis, aga kahjuks ma juba tean, et võileivad seda pikaajalist täiskõhutunnet ei anna, vähemalt mulle mitte. Või on see seotud ehk sellega, et kui laps uuesti magama läheb, saan mina mööda tube lennata ja koristada, kraamida jne?
Magasin koos lapsega ta esimese lõunaune kaasa. Tunne on hea ja puhanud. Kraamisin ja koristasin veidi, tegin vahepalaks tassi kortslehe teed ja sõin ühe tatragaleti toorjuustu, salati ja tomatiga. Aga kuna see üks tatragalett minusugust hobust suurt ei toida, sõin ühe banaani ka veel.
Surusin Mammule ka ühe banaani sisse ja käisime ruttu koolis ja poes ära. Esitasin oma praktikadokumendid ja muud paberid ning võtsin raamatukogust tõendi, et mul võlgnevusi ei ole. Poest tõime hakkliha ja puuvilju, üritan täna hakkliha-riisi palle teha.
Lõunaks sõime kartuliputru-lihakastmega, enda portsule ladusin ühe koduse hapukurgi ka viiludena otsa. No nii hea on ikka hapukurk. Jah, seda võib ka mitterasedana nautida. Tõin koju jälle maasikaid ja mul on külmikus vahukoort… Peaks neid ehk kuidagi magustoiduks kombineerima? Neelud juba käivad. Jaaaa, tehtud. Ja ei mingisugust kahetsust. Vahustasin endale ja lapsele kahe peale 1 detsiliitri vahukoort lusikatäie suhkruga ja sisse tükeldasin peotäie maasikaid. Milline imeline ja lihtne magustoit. Tegin ühe kohvi ka. Lihtsalt niisama.
Õhtusöögiks valmistasin täna täisterapastat ja hakkliha-riisi palle tomati-koore kastmes. Sõin veidi seda, kõrvale jõin vett ja magustoiduks jälle maasikaid ja umbes supilusikatäis vahukoort. Ei tohiks just mingi meeletu patustamine olla? Supilusikatäis. Valmis produkti siis juba. Vahustasin näpuotsatäie suhkruga.
Siis tuli Andres ja ma sain hakata jooksma sättima. Ma olin tükk aega dilemma ees, kas jätta jalga lühikesed püksid või panna pikad retuusid, proovisin ja vahetasin ja muudkui venitasin oma minemisega. Lõpuks panin ikkagi pikad püksid ja umbes kilomeeter hiljem mõtlesin, et oleks võinud lühikesed jätta. Või siis pusa koju jätta. Täna suutsin joosta veidi rohkem, kui 4 kilomeetrit. Meeletult kõrge pulsiga kahjuks. Keskmine pulss oli 180. Aga ma ei tahtnud seisma ka jääda või vahepeal kõndida. Ehk teinekord siiski peaks.
Mul on nüüd kuu aega, et viia end piisavalt heasse vormi, et suuta joosta järjest 7 kilomeetrit, loodetavasti normaalsema pulsiga, kui 180. Aeg ei olegi nii oluline mu jaoks.
Nüüd söön veel mõned maasikad ja teed ning vett. Ma olen täna kahjuks liiga vähe joonud. Nõme, nii kui pudeli unustan täita, unustan ka juua.
Olen siin nüüd mõned päevad mõelnud, kas peaks ehk tegema ühe suuremahulisema kaalu posti, piltide ja numbritega. Sest viimase 2 aasta jooksul olen ma 30 kilo kosunud ja nüüd selle alla ka võtnud. On see kaal tulnud, seisnud, langenud, seisnud, jälle tulnud jne. Kahjuks ei ole mul oma kaalu “tipphetkedest” ehk siis kõige suurema numbri juures eriti pilte. Ilmselgelt ma pärast sünnitust vältisin nii peeglit kui kaamerat. Kamoon, mu käsivars oli jämedam kui mu laps! Kes tahab sellist asja jäädvustada. Esimesed korralikud pildid tehti siis, kui laps sai 1 kuu vanuseks. Olin siis vist saanud kaalu 102 pealt 86 peale. Mul on kusagil kirjas ka. Enda tarbeks olen alates 81 kilost teinud ka pesu väel võrdluspilte. Aga pildid ei ole ilusad, ausalt. Endalgi kole vaadata. Samas muutust on hea näha. Aga ma ei tea, kas ma julgeks neid nii avalikult paljastada. Otsused otsused. Üks asi on lihtsalt siia oma lugejatele seda näidata, teine asi kuhugi trennigruppi see üles panna. Mida ma mõnes mõttes tahaks teha, sest tahaks endale mõttekaaslaseid leida, kel sama eesmärk ja ka hetkel vaeva näevad. Samas teistpidi ma ei viitsi tegeleda mingite pulkade kriitikaga, kuidas ma isegi 3 kilosena oleks nende meelest liiga paks. Mu elus on söömishäired ligi 10 aastat liiga kõrgel kohal olnud. Ma tean ise ka, et ma paks olen. Mul ei ole vaja, et teised selle teema kallal veel kaagutaks. Kes viitsib, andke nõu!