alguses ma mõtlesin, et lume mahatulek varjas ebaausalt mu überkunztwerki ja niigi halvastinähtav on nüüd brilliance sordinance (scwarzkopfilt, TM) aga taipasin meeldiva õudusega, et tekib kena laksatus tripolaarse parapsühholoogiateoreetiku hilinenud kannikal – siin on ju seos poeesia enda lätetega teoses ‘paracityc’:
‘…sulab sädelev ekskrement
ringutab mõnust
kevadel välja…’
kuigi linnavalitsuse eriloaga valminud land art peaks olema hävinud 28. novembriks, ootan ma kevadet hoopis suurema sufleena!
originaaltekst 26 okt: raimu hanson meist ei kirjutanud! kolmas grupp oli veel – kaks fototudengit ja üks maali-. suured õnnemündid tühjas basseinis, nüüdseks juba põletatud vaba reklaamipind ja savijunnidest “shortcuts”. ajakirjanikel on tänapäeval muidugi sitaks kiire, seega jääb sitast kirjutamisele vähe aega e. üldse mitte. aga sitt või mitte, on ikkagi enamuse otsustada. vaadake siis ise oma kuningasilmaga. tartu, pargi tänava park.