Uudised
Karusnaha Lugu
Liikumine Loomade Nimel on avalikustanud video- ja pildimaterjali Baltikumi suurimast karusloomakasvandusest Karjakülas. Materjal on filmitud aastal 2012 ning nüüd on kõigil võimalik sellega tutvuda.
Videotes ja piltidelt on näha kitsastes tingimustes ning traatvõrest põrandal elavaid karusloomi ja nende vigastusi, haavu, näritud sabasid, silmatraumasid ja palju muud. Vigastused jäävad farmides majanduslikel kaalutlustel ravimata, kuna loomade tervis on karusnaha kvaliteedi kõrval ebatähtis asjaolu.
Hoolimata sellest, et tegu on šokeerivate leidude ja häirivate vaatepiltidega, pole neis kahjuks midagi uut. Äravahetamiseni sarnaseid kaadreid on võimalik näha samalaadsetes videouurimustes, mis on viidud läbi teistes Euroopa riikides, sealhulgas Soome ja Taani karusloomafarmides, mis on ühed maailma suurimad karusnahatootjad. Farmist farmi korduvad vigastused üle Euroopa, surnud või kannatavad loomad ning halvad tingimused annavad selgelt märku, et probleem ei peitu üksikutes lohakates farmerites, kes loomadest ei hooli, vaid hoopiski karusloomakasvatuse põhiolemuses. Loomadele pole võimalik ega soovitagi tagada häid tingimusi, kui äriline kasum on põhiline eesmärk.
Liikumine Loomade Nimel usub, et metsloomade koht pole puuris ning farmikeskkond põhjustab neile füüsilisi kannatusi, suurt stressi ja vaimseid häireid. Põhilised vaimsete häirete väljendusviisid, mida leiab ulatuslikult farmides üle kogu maailma, on stereotüüpne käitumine (edasi-tagasi või ringides korduvliigutused) ning agressioon enese või teiste puurikaaslaste vastu.
Suur osa tarbijatest pole karusnahatootmise tagamaadega kursis ja seetõttu ongi vajalik avalikkust karusloomakasvatuse olukorrast teavitada. Karusnahatööstus ise nendest tingimustest arusaadavatel põhjustel ei räägi, varjates niiviisi tarbijate eest olulist ning tundliku loomuga informatsiooni.
Karusloomakasvatus ei ole tänapäeval enam eluks ega soojahoidmiseks vajalik, vaid enamasti on tegu kalli luksuskaubaga. Tegemist on ajast ja arust loomade ärakasutamise vormiga aina enam ka selleks, et saada endale karvane kraeserv või kaunistus võtmehoidja külge. Tänapäeval ei lähe suurem osa karusnahka mitte suurtesse kasukatesse vaid sellest tehakse pisemaid detaile, mis on veel rohkem ebavajalikud. Valdavast osast loomade kasukatest valmistatakse näiteks jopekraesid, käiste või kinnaste äärised, mütside või sallide otsatutte, kaunistusi kingadele, võtmehoidjatele ning isegi pastaka otstesse. See tõestab selgelt, et karusnaha praktiline vajalikkus tänapäeval on äärmiselt väike.
Mitmetes riikides üle maailma on karusloomakasvandused keelustatud või on arutluse all selle ebavajaliku ning julma praktikat sisaldava tööstuse keelustamine. Karusloomakasvandused on täielikult keelustanud Horvaatia, Austria, Inglismaa, Põhja-Iirimaa, Holland, Bulgaaria ning 2013. aasta märtsis ka Sloveenia. Osaliselt on karusloomakasvatus keelatud Taanis, Itaalias, Rootsis, Uus-Meremaal ja Šveitsis.
Hiljuti koguti Soomes kodanikealgatuse raames 70 000 allkirja karusloomakasvanduste keelu poolt, mis tähendab, et Soome parlament hakkab karusloomakasvanduste keelustamist menetlema.
Vastupidiselt paljudele teistele riikidele üritab Eesti karusnahakasvatusele hoogu sisse saada uute farmide rajamise toetamisega. Loodetavasti järgitakse eelloetletud riikide eeskuju varsti ka Eestis. Allkirja karusloomakasvanduste keelu toeuseks Eestis saab anda www.petitsioon.ee/karusloomakasvandused
Karjaküla karusloomafarmis on ligikaudu 150 000 minki, 22 000 rebast ja 1500 kährikut. AS Balti Karusnahk, kes Karjaküla karusloomakasvandust Keila vallas peab, teeb seda ilma minkide ja kährikute pidamiseks vajaliku tegevusloata, mis tähendab, et mitukümmend tuhat looma peetakse illegaalselt. Rebaste pidamiseks on luba olemas. Ka puuduvate lubade olemas olemine ei muudaks loomade olukorda karusloomafarmis tõenäoliselt paremaks.