Neil, kes hooldavad kodus raske või sügava intellektihäirega täisealisi omakseid, avanevad riigi toel uuel aastal paremad võimalused ise tööl käia, tavapärast elu elada või igapäevarutiinist puhata. "Raske ja sügava intellektihäirega inimeste jaoks on seni olnud peamiselt kaks võimalust – elada ööpäevaringses hoolekandeasutuses või kodus, kus abistamise koormus on täielikult pereliikmete õlgadel," tõdes sotsiaalkaitseminister Kaia Iva. "Nüüd loome juurde paindliku võimaluse, kus inimene saab vajaliku hoolduse kodu lähedal, kuid elab siiski kodus."
Neil, kes hooldavad kodus raske või sügava intellektihäirega täisealisi omakseid, avanevad uuel aastal paremad võimalused ise tööl käia, tavapärast elu elada või igapäevarutiinist puhata, sest riik toetab 1,7 miljoni euroga esmakordselt intellektihäirega inimeste päeva- ja nädalahoidu ning see teenus ei ole abivajajatele endile enam nii kulukas.
"Päeva- ja nädalahoiuteenus on mõeldud inimestele, kes ei ole ise võimelised enese eest hoolitsema ja vajavad selles kõrvalabi," ütles sotsiaalkaitseminister Kaia Iva. "Raske ja sügava intellektihäirega inimeste jaoks on seni olnud peamiselt kaks võimalust – elada ööpäevaringses hoolekandeasutuses või kodus, kus abistamise koormus on täielikult pereliikmete õlgadel. Nüüd loome juurde paindliku võimaluse, kus inimene saab vajaliku hoolduse kodu lähedal, kuid elab siiski kodus."
Ühes kuus kuni 21 ööpäeva
Sotsiaalministeeriumi kommunikatsioonijuhi Karin Volmeri selgituse kohaselt tähendab see teenus tavaliselt seda, et raske või sügava intellektihäirega inimese pereliige viib oma täisealise hoolealuse hommikul hoolekandeasutusse ja toob ta sealt õhtul tagasi koju. Vajadusel võib hoolealune jääda hoolekandeasutusse ka pikemaks ajaks. Kokku on intellektihäirega täiskasvanutel võimalus saada igapäevaelu toetamise teenust ühes kuus kuni 21 ööpäeva. Teenuse saamiseks peab intellektihäirega inimese pereliige või hooldaja pöörduma Sotsiaalkindlustusametisse.
Hoiuasutuses ollakse intellektihäirega inimestele toeks igapäevaelu tavapäraste tegevuste juures ning abistatakse neid riietumisel, söömisel, enese hooldamisel ja hügieenitoimingutes. Samuti antakse abivajajate lähedastele nõu, kuidas mõista ja tulla toime intellektihäirega inimeste erivajadustega ja nende käitumise eripäradega.
Riik on ette näinud ka maksimaalse hinna, mida ta sellise teenuse eest on valmis hoolekandeasutusele maksma. Kui intellektihäirega inimene viibib hoolekandeasutuses ööpäevaringselt, tasub riik selle eest maksimaalselt 45 eurot ühe ööpäeva eest, päevahoiu puhul on vastav tasu aga 35 eurot ühe päeva eest.
"Sellise hinnaga on teenuseosutajatel võimalik tagada inimeste turvalisus, nende oskuste säilitamine ja arendamine ning leida piisaval hulgal sobiva kvalifikatsiooniga personali," selgitas sotsiaalministeeriumi hoolekande osakonna nõunik Maarja Krais-Leosk. "Näeme, et valdavalt hakatakse teenust kasutama päevasel ajal, et pereliikmed saaksid tööl käia. Samas peab teenuseosutaja olema valmis ka ööpäevaringseks teenuseks, et võimaldada peredele puhkust ja paindlikke lahendusi oma lähedase hooldamise korraldamisel."
Hügieenivahendite, söögi ja majutuse eest tuleb maksta endal
Sotsiaalkindlustusameti erihoolekande valdkonna juhi Helen Tähtvere sõnul tuleb teenuse kasutajal hügieeni- ja hooldusvahendite, toitlustamise ning majutuse eest siiski endal maksta. Omaosaluse suurus sõltub igast konkreetsest juhust ning võib sõltuvalt hoolekandeasutusest ja asjaoludest olla erinev, kuid riik on seadnud piirid, millest hoolekandeasutus üle astuda ei tohi. Kui hoolekandeasutuses on alla 12 koha, tohib omaosalus olla kuni 270 eurot ja üle 12 kohaga asutustes on ülempiir 230 eurot. Omaosaluse tasumiseks on võimalik vajadusel taotleda kohalikult omavalitsuselt ka abi.
Sotsiaalministeeriumi hinnangul kuulub päeva- ja nädalahoidu vajavasse sihtgruppi meil umbes 700 inimest. Eestis kokku on aga raske ja sügava intellektipuudega 16-aastaseid ja vanemaid inimesi üle 5000, kellest suur hulk kasutab juba praegu erinevaid erihoolekandeteenuseid.
Eesti tööjõu-uuringu andemetel on hooldab meil abivajajaid 30 000 naist ja 17 000 meest, kellest 6 protsenti ei saa tugiteenuste puudumise tõttu tööl käia või on sunnitud käima tööl osalise tööajaga.