Oled värskelt omale load saanud ja sõidad emaga Tartust Tallinnasse. Pealinna tanklas märkad, et su kõrvale pargib kuldne E46 mudeliseeria BMW kupee. Ilus auto, täheldad, ja lähed tanklasse kohvi ostma. Auto juurde tagasi jõudes ulatab ema sulle võtmed ja ütleb, et see kuldne BMW on nüüd sinu oma.
Kõlab nagu muinasjutt, eks? Ongi, kuniks selgub, et auto tervislik seiskord on palju kehvem, kui välimus lubab arvata. Aga see on juba su enda mure, mitte ema oma. Ka muinasjuttudes on maagiliselt täituvatel soovidel sageli varjukülg.
Niimoodi algas Paula Johanna Adamsoni autode lugu, mis on neli aastat hiljem viinud selleni, et neiul on garaažis kereni paljaks võetud 1982. aasta E21 mudeliseeria BMW, mida ta ise ideaalsesse seisukorda taastab, keevitamisest kuni elektritöödeni. Auto valmimise tähtajaks on Paula seadnud endale käesoleva aasta suve alguse, kui ees seisab ülikooli lõpetamine.
“Hobiautod ei saa nagunii kunagi lõpuni valmis, nagu ka Adolf. Aga suvisteks sõitmisteks sobivasse korda on täiesti reaalne saada, kuigi ta on praegu algosadeks võetud.”
Tagasi kuldse kupee juurde. Kasutatud autod vajavad ikka remonti, see on loomulik. Aga mida teha siis, kui saad juba neljandat korda esindusest tagasi auto, millel jätkuvalt jahutussüsteem streigib? Auto saad muidugi tagasi koos arvetega.
Esimene variant on viia auto viiendat korda remonti. Variant kaks on kutsuda kohale mõni verejanuline telesaade, saada omale skandaalse eesliitega kollase ajakirjanduse tiitel ja 15 minutit kuulsust. Paula valis aga kolmanda: kaevuda kirjandusse ja foorumitesse ja asi ise korda teha.
Edasi läks kõik nii, nagu arvata võib. Jahutus sai korda ning sõrm oli kuradile ehk automaailmale antud. Kõike, mida ise ei osanud, sai remonditud sõprade või targemate abiga, aga ikkagi ise.
Nüüd lisame sellesse võrdlemisi haruldasse kombinatsiooni ka fotohuvi ja sotsiaalmeedia ning tulemuseks on Instagrami-konto, kus on parajal hulgal kõike: oma hobiautodega seotud arenguid, autokogunemisi, loodust, inimesi ja mis peamine, kvaliteetselt.
Tallinna Tehnikaülikoolis mehhatroonikat õppiv ning ABBs robootikainsenerina töötav Paula on oma tegemistes põhjalik. Kuigi E21, hüüdnimega Adolf, oleks sõitma saamiseks vajanud vaid mõningat remonti, lõppes kõik nii, nagu piltidel näha.
See on hobiautodega tihti kaasnev sündroom, mis ei võimalda subjektil rahulikult öösel magada, kui teab, et protsessi mingil etapil pole asjad tehtud perfektselt. Kas ei lase roosteussi mälumise helid öösel magada või hakkad hiljem kuulma fantoomkolkse juppidest, mida oleks võinud aga ei viitsinud ära vahetada.
Selle ning endale ise määratud läheneva tähtaja tõttu ongi suurema osa viimase aja riigipühadest ja vabast ajast Paula veetnud garaažis.
Kirg autode vastu kajastub ka argipäevas. Näiteks ei sõida ta oma kuldse kupeega talvel peaaegu üldse, sest teed on soolatatud. Samuti ei ole tal vajadust ega tahet driftida või kiirendusvõistlusi pidada. Rahulik kruiisimine on palju mõnusam.
“Ma ei ole kunagi tundnud vajadust liikuda kiiresti või külg ees ning ega mu kuldse kupee kaheliitrine mootor seda ka ei võimaldaks,” naerab Paula.
Seetõttu jääb ka Adolfile tema originaalsüda ning mingit tohutut tuunimist ja võimsuse lisamist ei ole plaanis. Natuke kuldsemaks, natuke madalamaks. Sellest piisab.
Paulast ei saa ilmselt kunagi elukutselist ega kirglikku automehhaanikut. Hetkel on tegemist hobiga, mida osaliselt toetab ka õpitav eriala. Plaanis on nagunii edasi minna ka magistriõppesse ja areneda nii mehaanika kui elektroonika alal. See võib tuua täiesti uusi ideid ja plaane.
Autodega tegeleb ta hobikorras igal juhul edasi ja võib-olla õnnestub kõik need asjad kunagi ka kokku siduda, aga hetkel ei ole Paula päris kindel, kas hobi ja töö ühildamine maailma parim mõte on.
“Praegu ma küll ei kujuta ette, et ma automehhaanikuna töötada tahaks. Kui üldse automaailm, siis võibolla disaini või inseneeria pool, aga ma ei ole selles osas mingeid plaane teinud.”
Järgmise auto või projekti osas Paulal veel kindlaid plaane pole. Adolf on vaja enne valmis ehitada ning sellega ka sõita. Pikema pinnimise peale tuli ühe variandina teemaks mõni vana Mustang. Aga unistuste autode kohta öeldakse, et parem on nendega mitte kunagi sõita, sest pettumus võib olla suur.
Näiteks Lamborghini Gallardo, mis polnud küll Paula unistus, aga siiski eksklusiivne auto, osutus Audru ringrajal vastupidiselt eeldustele Paula jaoks täielikuks pettumuseks. Kesise koostekvaliteediga sportauto on eemalt vaadates palju muljetavaldavam, kui sõites.
Lisaks autodega tegelemisele ja fotograafiale, meeldib Paulale ka kirjutada ja arvata. Seda viimast ei ole ta jõudnud väga palju enam teha ning seetõttu saimegi Paulaga kokku ning pakkusime, et erinevaid mõtteid autodest, liiklusest ja kõigest seonduvast võiks ta avaldada ka Geeniuse autoportaalis.