Hoiukodusse Padi ja Pasteet kirjutas end sisse härra Donald. Teisiti kui härra mina seda kassi kutsuda ei oska. Nii väärikas, nii soliidne, nii mõistlik ja mõistev. Kas Donald on Tabasalu džentelmen, ei tea. Sealkandis ta tänaval süüa, seltsi ja peavarju otsimas leiti ning kuna selline eluviis ei ole härradele kohane, jõudiski ta heade inimeste abiga tänavalt hoiukodusse.
Härra Donald oleks üks lõpmata mõnus kaaslane. Mina kujutaksin teda ette mõne üksiku inimese või väikese pere parima sõbrana. Kõiki tema iseloomu nüansse ma veel kirjeldada ei oska, aga sõbralik on tema kohta vähe öeldud. Näiteks kui ma tema küüsi lõikasin, siis puksis ta aina peaga vastu küünetange. Sülle võttes toetab pea inimese rinnale või kurgu alla. Ei küünista ega hammusta ükskõik millise protseduuri ajal. Täna näiteks pakkus hoiukodu oma värskelt saabunud külalisele vannimõnusid. Ei olnudki vaja kahte inimest kinni hoidma ega imetrikke tegema, et kass saaks puhtaks pestud. Ka föönitamise kannatas Donald soliidselt ära, aga kassiuhkus käskis muidugi ka keelega imelikult märjaks saanud kasuka üle käia. Ilmselt ei ole Donald enam verinoor kassiisand, kust muidu selline väärikas käitumislaad. Ka kehakaal ei ole poisikese oma, viie kilo ringis. Süüa meeldib Donaldile väga. Kes teab, kui kaua ta pidi näljasena tänaval uitama, eks ta nüüd alles õpib uskuma ja usaldama, et kui kauss tühjaks saab, siis peagi saab jälle.
Noh, kastreerimisest me härrade puhul rääkida ei taha, aga see asi on ka kunagi ära tehtud ja nüüd sellega mureta.
Loodan, et Donald leiab endale väärilise – see tähendab hea, rahuliku ja kassisõbraliku kodu.