Ergma ERR-ile: erakond ei tohi öelda tühje sõnu (1)
Isamaa ja Res Publica Liidust (IRL) lahkuv Ene Ergma selgitas, et IRL on jätnud maha oma põhivaldkonnad ja peaks hoidma oma põhivalijaid. Tema sõnul ei tohiks erakond olla kampaanialik ja tühje sõnu öelda.
Ene Ergma andis intervjuu ERR-i raadiouudistele.
Ene Ergma, miks te otsustasite Isamaa ja Res Publica Liidust lahkuda?
Võib-olla kõige põhilisem põhjus on see: Isamaa ja Res Publica Liidus on väga palju toredaid inimesi. See IRL tuletab mulle meelde suurt kreemikooki, mis on kauaks jäänud päikese kätte. Ta on küll maitsev aga tal pole nägu ega tegu. Ja näo määravad ära juhtpoliitikud. Ma ei suuda enam aru saada, kes me oleme, kus me oleme. Me oleme kaua aega püüdnud olla hariduserakond. Praegu sellest üldse ei räägita. Me oleme maha jätnud kaitsevaldkonna.
Ja teine asi on see, et erakond peab tegelema oma põhivalijatega. Ta peab neid hoidma. Aga mitte olema hullumeelselt silmad laiali, et äkki me saame veel kedagi endale ree peale. Vaadake, niisugust erakonda ei usaldata. On see sama poliittehnoloogia, on tulumaksuvabastused madalapalgalistele – et äkki sealt tuleb, seal on väga palju inimesi. Aga minu meelest me peame hoopis mõtlema, kuidas need praegu väikese palgaga inimesed saaksid keskmist palka. See on meie ülesanne.
Ma pole kunagi olnud vasakpoolsete vaadetega, sest minu elu suures riigis on need vasakpoolsed vaated täielikult tõmmanud nulliks. Ja ma olen veendunud, et üks konservatiivne erakond peab just nende väärtuste eest seisma, mis annavad kõikidele inimestele võimalused. Ja siis, kui inimene on tõeliselt hädas, aidata.
Ei saa niimoodi kampaanialikult, et teeme kolm või kaks miljonit eestlast. Need on kampaaniasõnad. Ei tohi tühje sõnu öelda.
Te mõtlete Margus Tsahkna „Isamaa 2.0“ ideed?
See on ilmselt seesama jah. See ajas mind ka väga närvi, kui ma seda lugesin.
Te astusite 2002. aastal Res Publicasse. Kuidas sai toonasest Res Publicast, mis Teile ju poliitiliselt sobis, tänane IRL? Mis vahepeal juhtus?
Vaadake, üks põhiline asi oli, et ärge iialgi lubage rohkem, kui te saate teha. Alati mõelge selle peale, kas ma suudan seda täita. Kui te lubate näiteks, et olete nulltolerantsed kõigi suhtes, kes rikuvad liikluseeskirju ja siis selgub, et iseendal jookseb riburada mingisuguseid kiiruseületamisi, mis ei ole surmapatt, aga siiski, kui sa lubad, et seda ei tohi olla, siis sa pead olema kristalselt puhas. Eks me niisuguste pisivigade ja ämbrite peale läksime.
Ja kui tuli üks uus erakond ja sõi teistel kohti ära, eks tasahilju need vanad olijad püüdsid neid ämbreid tee peale lükata ja rõõmuga astusime sisse.
Ja vaadake, sel ajal oli ka inimeste pettumus kolmest suurest erakonnast väga tugev.
Nüüd on tulnud ka pildile üks uus erakond, mis sööb teistelt hääli ära. Mis Te arvate, kas EKRE sööb IRL-i ära?
Ei ma ei arva, et EKRE sööb IRL-i ära. Sest vaadake, puhuge EKRE pealt natukene tolmu ära ja Te näete, mis seal all on.
Te mõtlete Rahvaliitu?
Täpselt. Ja seda me ju teame, kuivõrd edukas on olnud Rahvaliit. Kui mina läksin teist korda kandideerima Jõgeva- ja Tartumaale, siis üks Postimehe ajakirjanik ütles mulle, et "proua Ergma, kas Te olete hulle? Seal Te ei saa üldse hääli, sest seal ju valitseb Villu Reiljan". Ja mina võtsin seal esikoha.
Aga kui ka EKRE ei söö IRL-i ära, siis ometi kõigub erakond kuskil valimiskünnise piiri peal. Mida erakonna esimees Margus Tsahkna ette peab võtma?
Sa pead kõigepealt jääma iseendaks. Ma toon veel ühe näite. Mis minul mõõdu täis lõi, oli see: eelmine laupäev olin ma IRL-i naiskogu koosolekul, kus oli väga kenasti ka Tsahkna kohal. Ma esitlesin seal oma raamatut. Ja siis Tsahkna tuleb ja kutsub meid kõiki IRL-i presidendikandidaatide arutelule. No väga kena, tore asi. Ja esmaspäeval tuleb juba välja, et arutada pole enam midagi.
See näitab seda, kuidas suhtutakse inimestesse. Ma võin Teile öelda karme sõnu, kuid mul on tunne, et ka nendel noortel inimestel on ettekujutus elust sama nagu oli nõukogude ajal - et otsustab ikkagi valitsus või partei ja teised siis tõstavad kätt, et tore on.
Ja veel, ma ei soovi oma sõpradele selgitada IRL-i juhtide otsuseid, sest ma ei saa neist ise arugi. Ja ma ütlesin neile (erakonna juhatusele- toim.), et rohkem kui aasta pole ma olnud riigikogus. Ma ei tulnud neile enne meelde, kui siis, kui ma ütlesin, et ma lähen ära. Ja siis ma küsisin, et milleks ma teile siis vajalik olen.
Ma arvan, et kui inimene on parteis, siis ta peab olema ka aktiivselt parteis. Minusugune inimene vähemalt, sest ma ei ole ju väga realiige. Aga siiamaani oli nii, et tore on, kui sa oled, aga me arutame ilma sinuta. Minule heidetakse ette, et mida Te teete, kuidas Te käitute, miks Te niimoodi teete. Ma olen võib-olla karm, aga võib-olla karmust ongi neile vaja, äkki nad siis hakkavad tegutsema, unustavad selle loosunglikkuse. Ma vihkan loosungeid. Ära enne räägi, tee midagi enne ära ja räägi siis.
See pole ainult meie erakonna häda, see on kõikide erakondade häda - väga palju räägitakse. Teeme enne midagi ära, tegutseme tasa ja siis paneme alles letti ja ütleme, et vaadake, see on tehtud, see on olemas.
Te räägite praegustest juhtidest, aga mis Te arvate, kas IRL-is praegu on sellist suunda, kes juhiks erakonda paremini, kes tekitaks arutelu erakonna sees?
Mina küll ei näe.
Teie saite 2006. aasta presidendivalimistel riigikogus 65 häält. Juhul, kui Teile oleks tänavu tehtud ettepanek kandideerida, kas Te oleksite nõustunud?
Esiteks mulle ei tehtud ettepanekut ja sellest ei ole mõtet rääkida. IRL-il on nüüd oma suurepärane kandidaat olemas, keda ta promob nüüd hommikust õhtuni (Allar Jõks - toim.). Tegelegu sellega ja ma ütlen veel üks kord, mina enam ei soovi tegelda sellel tasemel.
Selge on, et Te Alar Jõksi, kui IRL-i presidendikandidaadi üle kuigi rõõmus pole. Kes võiks saada Eesti presidendiks?
Kui mina vaatan seda pilti siis ma tunnistan üles, et praegustest kanditaatidest on kõige pädevam, kõige tugevam kõikide oma luukeredega Siim Kallas. Mul oleks väga olnud meeltmööda ka Jaak Jõerüüt. Ma teadsin, et ta oli partei liige, et ta oli Kirjanike Liidu sekretär. /.../ Inimesena oleks ta peetud, tal on suur pädevus paljudel aladel, ta on väga hea sulega. Ta oleks osaliselt Lennart Merilik president. Muidugi me vaatame praegu Lennart Meri järgi, aga me peame ka ühte asja endale meelde tuletama. See on Lennart Meri edu, muidugi ka Lennart Meri isiksusele, tänu millele me olime tol ajal huvitavad. Me ei ole enam huvitavad, Eesti ei ole enam huvitav.
Mis on Teie enda jaoks see, mille üle Te võite uhke olla, et see sai hästi ära tehtud?
Oli küll üks asi. Te olete ära unustanud, et ma üheksa aastat ikkagi ajasin seda asja, et meie noortel oleks võimalus tegeleda täiesti fantastiliste ja huvitavate asjadega läbi kosmose. See oli üheksa aastat tööd, see ei olnud nii lihtne. Ma ei rääkinud seda, sest ma olin juba siis õppinud niimoodi, et poliitik ei tohi kägiseda enneaegu. Sellepärast ma räägin - ära kire enne, kui sa oled midagi munenud.
Aga ometi tuli välja. Mõnedki mu tuttavad on ESTCube-iga seotud.
ESTCube sai väga hästi Euroopa Kosmoseagentuuri raketi peale, see oli ka ju kõva sõna, sest nemad tegid ju veel kolossaalset promo sellele pisikesele asjale ja see oli tänu sellele, et me olime siis juba n-ö suures sõpruses kosmoseagentuuriga. Me ei olnud veel liikmed. Ma arvan, et see oli asi, mida mina tahtsin teha, aga see oli ka asi, mida tuli tõesti teha rahulikult ja kannatada välja vahete-vahel, kui meid siin viimaste sõnadega sõimati, kui häbematult me tahame raha kuskile panna, aga see on tulevik. Mina mõtlen asjade peale, mis on tulevikus vaja teha.
Üks asi jäi mul tegemata, tunnistan üles. Ilmselt kui Mart Laar oleks jäänud rivvi, me oleks suutnud võib-olla seda teha kahekesi,sest teised ei tulnud ju kaasa. See on see kurikuulus kadetikool - toredatele poistele, kes on powerit täis, aga neil kodus võib-olla keegi eriti ei vaata, koolis ka ei suudeta neid taltsutada.
Poliitikast Te päriselt ära ei lähe, jääte Tartu linnavolikogusse. Mida Tartus veel teha oleks tarvis?
Tartus, ma arvan, et võrreldes meie pealinnaga on volikogu minu jaoks mõistlik koht, sest mina olen veendunud, et kohalikud volikogu liikmed peavad alati mõtlema selle peale, kuidas teha nii, et see kohalik elu oleks hea. Siin me ju elame. Meil ei ole mingisugune abstraktne riik, meil on tavaline Tartu linn. Ja mina olen alati rääkinud, kui minu käest küsitakse mingisuguste linnaosade probleemide kohta, et minu meelest ei ole mõtet küsida neid küsimusi inimese käest, kes on volikogus. Neid küsimusi on mõtet küsida kohalikelt, kes seal on. /.../ Ma olen veendunud, et siin peab olema hea koostöö - nii linnakodanike, linnainimeste kui ka volinike jaoks.