Maksuameti esimest korda kogutud andmetest selgub, et töötajate sportimiselt kogutav erisoodustusmaks on riigieelarve üldise mahuga võrreldes kommiraha, esmakordselt on valitsus seadnud maksu kaotamise poliitiliseks eesmärgiks.
Nädal tagasi tegi tööandjate keskliit rahandusministeeriumile ettepaneku muuta töötaja tervisele tehtud kulutused ettevõtluskuludeks kuni 50 euro ulatuses töötaja kohta kuus. Rahandusminister Sven Sester teatas, et tal on rõõm tõdeda, et liikumisharrastuse toetamine erisoodustusmaksu kaotamise kaudu on tööplaanis esmakordselt ühise poliitilise eesmärgina.
Varem diskuteerisid poliitikud selle üle, et töötajad saavad eelise töötute ees ning töötajate sportimiselt laekuva erisoodustusmaksu kadumine lööb põntsu riigieelarvesse. Mullu aga kogus maksuamet esimest korda infot selle kohta, kui paljud ettevõtted ning millises ulatuses oma töötajate sportimisse panustavad. 2015. aasta 11 kuu jooksul deklareeris 915 äriühingut 2,6 miljoni euro eest kulutusi töötaja tervise edendamiseks, millelt maksti erisoodustusmaksu 1,72 miljonit eurot. Tänavuse riigieelarve maht on sealjuures pea 9 miljardit eurot.
Mullu aprillis esitas töötajate sportimiselt erisoodustusmaksu kaotamise eelnõu Keskerakond. Toonane rahandusminister ja tuntud tervisesportlane Jürgen Ligi esitas tollal vastuväited, mida peale eelarve täitmise oli laias plaanis kolm: spordi toetamisest saaks palgalisa, soodustusest saavad kasu ainult töötavad inimesed, iga uus maksusoodustus muudab maksude haldamise keerulisemaks ja kallimaks ning suurendab maksupettuste ohtu.
Spordist saab osa motivatsioonipaketist
Mitu spordivaldkonnas tegutsevat spordi- ja ärimeest ütleb aga, et riigi vastuväited on ümber lükatavad. „Jah, soodustusest saab palgalisa, motivatsioonipaketi osa, mida ettevõtted tahavad oma töötajatele maksta. See ongi tegelikult asja eesmärk, sest me tahame, et ettevõtted oma töötajaid suunaksid sportima,“ kommenteeris SportID looja Marti Soosaar. SportID keskkond loodigi selleks, et ettevõtetel oleks lihtsam hallata töötajate spordiklubikülastusi ja neid paremini motiveerida. Teenust kasutab praeguse seisuga pea 180 ettevõtet Eesti ja Leedus. Nii on Soosaarel üsna hea ülevaade nii ettevõtetest, kes töötaja tervislikesse eluviisidesse panustavad, kui ka spordiklubidest. Soosaar märkis, et tark ettevõte peab leidma sisemist motivatsiooni, et meelitada oma töötajaid rohkem liikuma. Praegu on tööandja võimalused selleks kesised.
Töötajate hinnatundlikkuse illustreerimiseks kirjeldas Soosaar juhtumit kliendiga, kes helistas murega, et ta tahaks käia kodu lähedal ujumas. Kuna kodu lähedal oleva ujula hind oli tema jaoks ühe euro võrra kõrgem kui mõne kilomeetri kaugusel asuvas ujulas, helistaski ta SportIDsse, et lahendust leida. Kliendi mure on Soosaare sõnul ilmekas näide sellest, et tõenäoliselt ilma tööandja toetuseta ei läheks see konkreetne inimene üldse ujuma.
„Kui riik soovib oma arengukavades, et inimesed liiguksid ja oleksid terved, oleks mõistlik ka tööandjad selle kava realiseerimisel partneriks võtta. Lõppude lõpuks on inimesed väga suure osa oma ärkvel oldud ajast töö juures,“ kommenteeris Soosaar.
Riik hoolitseb rahva tervise eest
Kuigi seni on poliitikud kartnud, et töötaja panust sportimisse hakataks ära kasutama palgalisana, rääkis spordiklubi Sparta juhatuse liige Mart Kajari, et soodsamad võimalused inimest tugitoolist välja ei tõsta ja sportima ei sunni. Seni toetab tööandja Sparta klientide hulgast vaid 10–15 protsenti tervisesportlasi. Kajari sõnul annaks erisoodustuse kaotamine pigem märguande, et riik ikkagi hoolib mingil määral oma inimestest. „Tööandjal võib tekkida tunne, et riik ei lasegi tal oma töötajat toetada,“ ütles Kajari.
Ta märkis, et mujal maailmas on retoorika spordi toetusel pigem see, et toetuse raha saadakse tänu paranevale tervisele tagasi sotsiaaltoetuste ja haigekassa raha kaudu. „Terve töötaja on kasulikum töötaja ja maksab riigile rohkem makse,“ kommenteeris Kajari. Muuhulgas lisas ta, et erisoodustuse kaotamine spordiklubidele kindlasti märkimisväärset lisatulu tooma ei hakka.