Torm Helga aitas kaasa sellele, et saarlased kinnitasid oma nimele Eesti lohesurfi rekordid nii kiiruses kui ka kõrguses.
Pühapäevane päev Saaremaa läänerannikul Lahetagusel oli tormiline. Nii otseses mõttes, sest tuul puhus 15–23 m/s kui ka lohesurfi tulemuste mõttes. Kaur Filippov (Miniloots) uuendas tema nimel olevat Eesti kiirusrekordit 85,94 km/h ja Mikk Tuisk (Saaremaa Lohesurf) tegi Eestis seni kõrgeima registreeritud õhulennu, mis viis mehe 16,9 meetri kõrgusele. Filippovi rekordi näol peaks olema tegemist Eestis üleüldse tuule jõul vee peal kiireima liikumisega läbi aegade (jää peal liigutakse kiiremini – R. V.).
Kiiruste püüdmises on Filippov juba vana tegija. Tema sai esimesena Eestis kätte ka 80 km/h piiri, seejärel viis ta rekordi üle 85 km/h ning eile jäi napilt puudu 86 kilomeetrist tunnis.
Kiirussõitudeks vaja leida paik
Salme põhikoolis õpetajana töötav Kaur Filippov ise ütles, et hea tulemuse tõi küll tugev, kuid suhteliselt ühtlane tuul ning värskelt avastatud sõidupaik. Nimelt on kiirussõitudeks vaja leida paiku, kus on sile vesi. Sellised kohad on näiteks pisikeste neemede, liivasaarte või kasvõi väinatammi taga. Üleval puhub lohe jaoks piisav tuul, kuid all võtab takistus mingil osal veealast laine kinni. Lahetagune sai avastatud alles laupäeval ning tänu sellele, et veetase oli nii kõrge. Tavaliselt on seal vaid kivid ja sõita pole võimalik.
Filippov märkis ka, et tema jaoks oli pühapäev üldse hea päev. “Tegin kümme sõitu ja neist viis oli kiirusega üle 80 km/h,” ütles ta, lisades, et sellist minekut pole enne olnud.
Eesti surfarite jaoks maagilise piiri 80 km/h sõitis taas üle ka Rein Koltšuk, kes sai kiiruseks 82,72 km/h. Saarlased hoiavad sellega Eesti edetabelis esimest ja kolmandat kohta.
Hüppe kõrgust mõõdavad surfarid spetsiaalse seadmega, mis kinnitatakse lauale. Maailmas on nende andmetel tehtud ka üle 20 meetri kõrguseid hüppeid, kuid Eestis pole Mikk Tuisu õhulennu kõrgust seni ametlikult kätte saadud.
Ka kümme meetrit juba korralik hüpe
Tuisk ise arvas, et ta on ka kõrgemale hüpanud, kuid see on vaid selline tunnetuslik oletus. Tuisu seekordne rekordõhulend kestis 6,5 sekundit. Võrdluseks võib tuua, et Kuressaares Smuuli elurajoonis asuvad “punased viiesed” ehk viiekordsed majad on ligikaudu 15 m kõrged. Seega lennanuks 62,5 kilogrammi kaaluv Tuisk julgelt üle nende majade.
Huvilistele võib öelda, et Tuisk kasutas sõitmiseks surfilohet suurusega 7 ruutmeetrit, mis tema sõnul oli väga-väga ülepurjestuses. Võrdluseks võib tuua, et tavalistel keskmistel surfipäevadel kasutatakse sõitmiseks 9–12 ruutmeetri suurusi lohesid. Mida vaiksem tuul, seda suurem. Rannas võib kohata ka 17-ruutmeetrisi surfilohesid.
Mikk Tuisu sõnul on üle 10 meetri hüpe juba korralik. “Eestis aetakse 15 meetrit taga, mis on väga hea hüpe, seega minu 16,9 on juba eriti hea,” märkis ta.
Kõrgustesse lennanud Tuisk lisas, et ega sellise tormiga hüpata pole naljaasi. Ega siis päästeamet ilmaasjata soovitanud tormi ajal lohesurfiga mitte tegeleda. Juba aastaid surfanud Mikk Tuisk märkis, et üleval tuleb jälgida hüpet ja lohet. “Natuke saab ikka ringi ka vaadata,” sõnas ta. Kui tuul on ühtlane ja lennatakse nii 12 meetrit ja natuke peale, siis saab tema sõnul ikka korralikult ümbrust uurida ning näiteks trikitades laua jalgade küljest ära võtta ja tagasi panna.
“Pühapäeval tõesti seda väga nautida ei saanud,” nentis ta.