Hispaania gripp ja tüüfus tapsid I maailmasõja ajal ja järel rohkem inimesi kui relvad.
Loodearmee oli Vabadussõjast Eesti poolel osa võtnud valgekaartlaste relvaformeering, mis koosnes Vene tsaariarmee sõjaväelastest ja vabatahtlikest. Loodearmeel, mida juhtis kindral Nikolai Judenitš, oli kahtlemata suur osa meie Vabadussõja võidus.
Enamlased lootsid Eestiga Tartu rahu tehes, et Loodearmee likvideeritakse, seepärast olid nad nõus Tartu rahu sõlmima Eesti jaoks soodsatel tingimustel. 1919. aasta novembris andsid Eesti võimud taganenud Loodearmee üksustele, sõdurite peredele ja põgenikele loa tulla üle Narva jõe Eestisse. Ent tuhanded sõjaväelased haigestusid Venemaalt kaasa toodud tüüfusesse ning surm niitis neid seejärel halastamatult nende ajutistes elamiskohtades. Üks selline haigete majutuspaik asus Koplis, kus veel 1920. aasta märtsi algul suri keskmiselt 50 inimest päevas.
Ajaloolase Peeter Järvelaidi sõnul on sõjad ja rahvaste rände äkiline suurenemine alati kaasa toonud nakkushaiguste leviku ja surmade katastroofilise kasvu. “Esimene maailmasõda ei lõppenud oluliste lepingute sõlmimisega, vaid see kestis jätkusõdadena 1920ndate alguseni välja. Sellised jätkusõjad olid ka Venemaa kodusõda ja meie Vabadussõda,” märkis ta. “Kui varem on Esimese maailmasõja ohvritena märgitud 17 miljoni sõdurit, siis nüüd räägitakse, et siia tuleks lisada sõja lõpus möllanud pandeemiate ohvrite arv. Pandeemiad tapsid rohkem inimesi, kui sai surma relvade läbi, haiguste ohvrite arv võis olla kuni 100 miljonit.”
Ikooni kasutati märklauana
Nii nagu Eesti ala ei jäänud välja Esimesest maailmasõjast ja selle jätkusõdadest, ei jäänud me puutumata ka tollastest pandeemiatest. Nende kolded tekkisid just sõjapõgenike seas ja nakkasid neilt kohalikele elanikele. Vabadussõja ajal ja järel jõudiski Eestisse nii Hispaania gripi kui ka tüüfuse pandeemia. Tüüfusse surnud Loodearmee sõjaväelaste matmiseks eraldas linn maatüki Kopli kalmistu lõunapoolsel küljel, praeguse Kopli kalmistupargi ja Pelguranna tänava vahel. Hinnanguliselt maeti sinna 700 inimest.
“Hispaania gripi ja eelkõige tüüfuse ohvrid maeti kiirkorras tranšee meetodil aastatel 1919-1920 Kopli õigeusu surnuaiale,” lausus Järvelaid. Suremus hakkas langema alles siis, kui Punase Risti kaasabil õnnestus luua korralikud haiglad. 1936. aastal rajati kalmistule arhitekt Aleksandr Vladovski projekti järgi Püha Jüri kabel. “Eestis ongi pandeemia ohvrite matmispaiku kõige enam Tallinnas Koplis ja Narva piirkonnas,” märkis Järvelaid.
1946. aastal hävitas nõukogude võim aga Loodearmee kalmistu, tugevalt sai kahjustada ka kabelis olnud Püha Jüri ikoon. Ühel eestlasel õnnestus enne kabeli hävitamist ikoon kiiruga kaasa haarata. Pühapildil oli 52 kuuliauku, pühaku nägu oli hävitatud püssipära löögiga ja ikooni raamil leiti täägi jälgi. Ikoon viidi Toompeale Nevski katedraali varjule, 2013. aastal see restaureeriti ning on praegu Kopli liinide juures Treiali tänaval Püha Nikolause kirikus. Samas asub ka üks kabelist päästetud seinaplaat osa maetute nimedega.
“1950. aastatel hävitas nõukogude võim kampaania käigus ka need mälestusmärgid, mis olid pandud peale 1920. aastat suuresti vabatahtlike korjanduste kaudu laekunud raha eest,” lausus Järvelaid.
Haigus muugiti lahti 60 aastat hiljem
Pandeemiate uurimine võtab kaua aega ja nii suutsid teadlased saada alles 1977. aastaks vastuse Hispaania gripi (A/H1N1) eripärale, mis tappis enam noori inimesi. Järvelaiu sõnul tuleb mitte ainult sõdade, vaid ka pandeemia ohvreid mälestada.
“Pandeemia ohvrite mälestuse jäädvustamine ja Eestis pandeemia ajal surnud inimeste nimede ja matmiskohtade märgistamine on hädavajalik,” märkis Järvelaid. “See annab sugulastele ka sajand hiljem teada, kus asuvad nende lähedaste matmiskohad.”
Haiguste tõttu surnud inimeste mälestamise heaks näiteks toob Järvelaid Saksamaa. 2019. aasta oktoobris avati tuntud ülikoolilinna Heidelbergi lähedal asuvas Wieslochi linnas esimene väike memoriaal Hispaania gripi ohvritele. “Esimese memoriaali keskmes on Hispaania gripi ohvri Anna Katharina Ritzhaupti haud. Ta suri 1918. aastal haigusesse, olles 24-aastane,” rääkis Järvelaid. “Tema haua ümber on kujundatud mälestusala.”
Linn taastab pandeemias hukkunud sõjaväelaste kabeli
Linn eraldas reservfondist 530 000 eurot Kopli kalmistupargi memoriaalala kujundamiseks ja Loodearmee kalmistu Püha Jüri kabeli taastamiseks.
Loodearmee kalmistu ala jääb praeguse Pelguranna tänava ääres asuva Eleringi alajaama ja pargi vahele. 27. jaanuaril asetasid kabelile nurgakivi linnapea Mihhail Kõlvart, Põhja-Tallinna vanem Manuela Pihlap, MPEÕK Tallinna ja kogu Eesti metropoliit Eugeni ning Enska Ehitus OÜ esindajad. Ajakapslisse pandi ehitise joonised, Postimehe ja Põhja-Tallinna Sõnumite jaanuarinumber ning mõned meened ja euromündid.
“Eriti sümboolne on, et nurgakivi asetamine toimub enne Tartu rahu aastapäeva, mille saavutamisse panustasid ka Loodearmee sõdurid,” ütles Kõlvart. “Samuti on märkimisväärne, et memoriaali taastamist toetasid jõukohase annetusega paljud inimesed, nii tuntud ühiskonnategelased kui ka tavainimesed.”
Uus Püha Jüri kabel tuleb algse kabeliga võimalikult sarnane. Kabeli projekteeris AB Ansambel OÜ ja see peaks taastatud olema augustis.