Jää on hakanud liikuma, härrased vannutatud mehed! Ehk siis kui ma eelmisel laupäeval Pere ja Kodu portaalis kuulutasin, et supermarketi viljaletis saab selle õhukese kilekoti asemel viljad võrku laduda, ja vihjasin, et Rimis on taolised võrkkotid müügil, siis nii see muidugi polnud. Tartu Tasku-Rimi müüjanna, kellelt asja kohta pärisin, kehitas õlgu: pole, sest need ei läinud kaubaks. Prismas polnud, Selveris ka mitte. Aga täna ootasid HugBagi rohelised võrkkotid mind Kesklinna Mini-Rimis. Palun väga, korduvkasutusega puuviljavõrk on olemas!
Ega mul senigi kilevaba elu keeruline polnud. Terve meie pere on nüüd kuuendat päeva ilma ühegi õhukese kilkari krabamiseta poes hakkama saanud. Poksija arvas küll, et tema võtab nüüd nimme igale viljale mitu kilekotti (sest minu omad jäävad nö vabaks), aga ma pole teda targu sel nädalal poodi söögikraami ostma saatnudki veel. Endal on nii suur hasart sees, et kuidas see kilekotivaba viljaost eri poekettides läheb. Kaks varianti on kasutusel:
* olen poodi kaasa võtnud võrgu, mille sees olevad kilo Poola õunu enne sihtotstarbeliselt ostetud sai;
* võtnud vilju ilma kotita. Banaane saab nii suurepäraselt osta.
Selle Poola-võrguga oli ainult see häda, et kott oli väiksevõitu ja selle otstesse sõlme tegemine läks veidi pusimiseks. Sellepärast hoidsin silmad lahti, et ehk siiski on neid korduvkasutatavaid võrkkotte müügil, millest varem siit lugenud olin. Paraja suurusega, nööriga kinnitõmmatavad. Rohelised. No ja täna Rimis olid need HugBagid olemas! Ilusad, väikese silmaga, 1 euro tükk. Tuletavad millegipärast meelde mu vanaema, nii et kerge nostalgia-laks ka:)
Seega senine skoor on uhke: 6 päeva – 0 kilekotti pere peale.