Minu kõrvu paitas kord lugu Prantsusmaa mägede vahel asuvast Artistide Koolist ja sealsest Paabulinnu stuudiost, kus igal hommikul kohtuvad eluartistid, ees valge tühi leht, südames löömas trummid ja harfikeeled kõhuõõnsustes kajamas - on aeg luua maapealset paradiisi!
Tee paradiisi viib mööda maad kõige kummalisemaid teid pidi, kuid siiski tunnet, mäletame me kõik. Seda tunnet, kui hing laulab, kui keha säriseb ja elab, meeled on erksad ja rahulikud kui sinised ookeanilained, kuldsed pillrood päikese lõõmases tuules õõtsumas, lapse prii hing naerust rõkkama.
V a b a d u s
käsikäes julgusega olla see, kes Sa oled.
Mis paneb Sind nii tundma?
On see muusika? Tants? Kunst? Jooga? Jaapani keel? Maalimine? Taimede ja eeterlike õlide aroom? Toidukunst? Naermine? Luule? Kirjandus? Teadlik hingamine? Kudumine?
See lugu Paabulinnu stuudiost on küpsenud kauni muinasloona muusikas mu sees ning avanud tunnetelaekaid, kus kõige loodu vaikuses kohtunud kõige maagilisemad linnud, metsikumad loomad, värvikirevamate lillede-lõhnade maailm lopsaka taimede, puujuurestike sümbioosis - maine, ebamaine nagu naine.
Soovin, et igal naisel, emal, lapsel on selline vabaduse ruum, kus olla toetatud, ühenduda oma sisemise väega, unistada ja luua omaenda nägemust maapealsest paradiisist ning jagada seda oma perega, oma kogukonnaga.
Loome üheskoos uue maailma külakultuuri, mis hoiab ja kannab meid ja meie tulevaid põlvi.
Oled lahkesti oodatud, nii nagu oled.
Lõdvestu. Mängi. Naudi. Loo.
Jah. Aitäh.