Aga mina õppisin puldiga poes käima!
Varem ei olnud lihtsalt vajadust, Selveri, Rimi ja Maxima kaarte mul pole - mileks omada kliendi staatust poodides, mida külastan ehk korra kvartalis - ja kohalikus Coopis puudusid seni nutikassad.
Seni. Nüüd on olemas ja mulle täitsa meeldib, õhtuti on suhtlemise sahtel niikuinii nii täis, et ei lähe kinnigi enam.
Ainult, et ... ma loodan, et ostukontrolli saadab inimese algoritm, mitte nägu. Kaks korda järjest ja esimesel korral ei antud isegi šokolaadi mitte, arvan, et müüjal läks see lihtsalt meelest. Uus asi ka temale, mis muud. Võibolla ma ei meeldi nutikassale millegipärast? Tont neid AI-sid teab....
Ahjaa, marke ostsin ka. Tõenäoliselt pole ma marke ostnud kümme aastat kui mitte kauem. Lillepoest ostsin, postkontoreid pole pea kolmekümne kilomeetri raadiuses ühtegi.
Küsisin, et ei tea õige kui palju see riigisisese kirja saatmine tänapäeval maksab ka ja teenindaja reaktsioon oli selline nagu tahtnuks ma teada kuidas kangastelgi üles panna.
"Kust mina seda tean, ma kirju küll ei saada!"
Pole hullu, selle info saab netist kätte. Ma ei tahtnud tütarlast ehmatada, ausõna.
Pildil on hullunud postikana.