Metsik ja ohtlik (valetab): eksootiliste lemmikloomade (valesti esindatud) maailm
Selle aasta alguses jaanuaris, minu jaoks täiesti teadmata, tegi minu täpiline geneetik "Fuffy" oma televisioonidebüüdi Jason Youngi lavastatud Kanada dokumentaalfilmisarja "Doc Zone, Wild and Dangerous: The World of Exotic Pets " episoodis.
See episood tekitas eksootiliste loomade propageerimise Facebooki gruppides (üks esitletud eksootiliste lemmikloomade omanik pidi nõudma, et nad eemaldaksid reklaamides näidatud lõvi klipist võltsad möirgavad helid), kuid saate veebisait muutis selle episoodi ameeriklastele kättesaamatuks. Nii et enamik meist, sealhulgas esiletoodud külalised, ei näinud seda. . . kuni praeguseni.
Juhuslikult pärast seda, kui episood oli mu mälust lahkunud, komistasin järjekordse dokumendifaili üleslaadimise peale ja olin pehmelt öeldes jahmunud, nähes selles esitatud laiska teadmatust ning minu ja teiste lemmikloomade Youtube'i kaadrite loata kasutamist. . Arusaamatult vaidlustatud doktorikraadiga doktorikraad vaatas see eksootiliste lemmikloomaomanike vastu vastikute süüdistustega, mis sisuliselt vihjasid, et oleme liiga tihedad, et mõista, et meil ei tohiks oma loomi olla ja et nad ei peaks meiega elama.
Metsiku ja ohtliku suurimaks kuriteoks on siiani tõsiasi, et seda maskeeritakse kui „tasakaalustatud” dokumentaalfilmi.
Töötades eeldusega, mis seob eksootilised lemmikloomaomanikud naiivsete, rumalate ja egoistidena meeleheitlikult „staatuse” järele, esitab narratiiv sisuliselt laetud küsimuse, mis ajendab neid inimesi tegema midagi nii ohtlikku ja ebaeetilist?
Dokumendis kirjutatakse:
„Saame kasside ja koertega sügavad emotsionaalsed sidemed, kuid mis saab inimestest, kes valivad lemmikloomaks eksootilisi ja sageli riskantseid loomi? Kas eksootilised ja ohtlikud loomad pakuvad ainulaadset emotsionaalset ühendust? Midagi, mida me ei saa teistelt inimestelt või traditsioonilistelt lemmikloomadelt? '
Mul on paremaid küsimusi. Miks on „traditsioonilised” lemmikloomad ainsad vastuvõetavad lemmikloomad? Miks arvatakse, et iga mitte-koera- ja kassiloom on „riskantne”? Miks arvab kirjanik, et ainult kaks liiki suudavad pakkuda „sügavat emotsionaalset sidet“ ja miks peavad kõik selle ebamääraselt kirjeldatud eesmärgi nimel lemmiklooma pidama?
Nendele küsimustele ei vasta kunagi. Sarnaseid naeruväärset lähenemist eksootiliste lemmikloomade omamise teemadele võib oodata ka Youngi dokumentaalfilmi ebaõnnestumise korral.
See pakub vähe teadmisi ja intelligentsust, kuid palju n-ö ekspertide annetamist, kes on meeletult papagoid (no pun mõeldud), mida nad on õppinud ainulaadsete lemmikloomade kohta Ameerika Ühendriikide (tõenäoliselt) Humaansest Ühingust ja sarnastest organisatsioonidest. Kõik öeldud on naeruväärselt ja kergesti ümberlükatavad kõigil, kellel on 3. klass.
See dokumentaalfilm on vaid üks paljude valede meediaväljaannete seas; see on loomulike kultuuriliste pettekujutluste loomine „kummalise ja ebatavalise” vastu. Samal põhjusel on idioodid, kes tapavad iga nähtud madu.
Mis on selle dokumentaalfilmi esimese asjaga viga?
Pealkiri! Enne etenduse algust on see jama. Asi pole selles, et saaksin süüdistada show loojaid selles, et nad ei teinud loogilisi järeldusi, nagu paljud teevad, kuid eksootilised lemmikloomad pole “metsikud” ega ole kindlasti kõik ohtlikud.
Üheski esitatud eksootilises lemmikloomade loos ei näidata ühtegi metslooma, kuid vangistuses kasvatatud koduloomi näidatakse küll. Paljud inimesed nimetavad neid metsikuteks, kuna nende käitumine on omane kassidele ja koertele, kuid nagu ma olen põhjalikult kirjutanud, on sellel järeldusel vähe mõtet.
Paljude eksootiliste lemmikloomadega on kindlasti ohtlik suhelda, kuid dokumentaalfilm tunnistab korduvalt mitteohtlike eksootiliste lemmikloomade - papagoide, minu täpilise geeni, tarantulate, tamanduaside, siilide jne olemasolu. Näidatud loomade pidamine on samaväärne või oluliselt vähem ohtlik kui ratsutamine.
Paljud neist on vähem ohtlikud kui Jaapani koeratõug, Youngi omanduses olev koeratõug, mida peetakse ohtlikuks ja mis on paljudes riikides, sealhulgas Ühendkuningriigis, ebaseaduslik. Ainult suuri kasse võib pidada teistest tüüpilistest hobidest ohtlikumaks ja ainult siis, kui nendega suheldakse.
Samuti hõlmab episood väidetavalt teemat "Kanadas eksootiliste lemmikloomadega kauplemine", kuid paljud pildid ja videod (ka minu) pole Kanadas.
Esiletoodud puumaomanik John Lussmyer elab Washingtonis Greenbankis ja arvukate suurte lihasööjate omanik Zuzana Kukol elab Nevada osariigis Pahrumpis. Nende suutmatus leida Kanadas isegi ühte suurt kassiomanikku näitas tohutut auku dokumentaalfilmi pidevas vihjes, et suured ja ohtlikud eksootilised lemmikloomad on tavaliselt nende omanduses.
Tegelikult on enamikul suurtel kassiomanikel USDA litsentsid ja tõelised eraomanikud on äärmiselt haruldased. Lisaks on see enamikus osariikides ilma loata ebaseaduslik ja kui mitte osariigis, siis enamikus selle osariigi maakondades. See kehtib ka Kanada kohta. Suuremate lihasööjate keelud tõmbavad sageli endaga kaasa väiksemaid, mitteohtlikke liike, seda tänu avalikkuse tundele, mida toetavad sellised harimatud dokumentaalfilmid.
Tasakaalustatud? Milline nali
Kuigi ükski eksootiliste lemmikloomade omanik ei usuks seda, öeldakse artiklis:
"Tehes neljapäeval kell 21 CBC televiisori Doc Zone'is eetris oma dokumentaalfilmi" Metsik ja ohtlik: eksootiliste lemmikloomade maailm ", püüdis filmitegija Jason Young esitada tasakaalustatud portree ja tekitada natuke arutelu."
Kui algab dokumentaalfilm, kus jutustaja (Ann-Marie MacDonald) kuulutab „zooloogid, loomaarstid, loomakontrolli eksperdid, ütlevad kõik, et see on halb mõte!” Teate, et filmitegijad on meelt teinud.
Kuna eksootiliste lemmikloomade omamine on juba praegu ebapopulaarne, imestan, miks on meedial vaja korduvalt kuulutada subjektile vastuseisu samade ebaõnnestunud argumentidega, nagu nad pakuksid vaatajatele harivat kogemust. Vastuolulisi teemasid nagu meelelahutuslikku marihuaanat, prostitutsiooni legaliseerimiseks mõeldud liikumisi ja kahtlase meditsiinilise ravi tõukajaid koheldakse sageli hoolikamalt.
Need "tasakaalustatud" dokumentaalfilmis löövad need kaks teadmist pidevalt eksootiliste lemmikloomade omanikke; Dr Beth Daily, professor ja uue valdkonna, mida nimetatakse antropooloogiaks, pioneer ning dr Ron Orenstein, autor ja „looduskaitsja”, kellel on doktorikraad ornitoloogias.
Mõlemad sülitasid kõikjal läbi kiuslikke kommentaare; meie toimetaja tagab, et nad domineerivad suurema osa kõneajast. Lennul vaatlev innukas linnuvaatleja Orenstein kuulutab, et vangistuses peetavate lindude jälgimine pole midagi muud kui looduses käimine. Dokumentaal aitab seda väidet nutma ajades näidata lindude sepistamise ja puurilinnu paigal seisvate lindude klippi. Me pole lollid.
Me teame, et puurilinnud ja metslinnud on erinevad, kuid inimestega koos elavate loomadelt on veel palju õppida. Teiselt poolt saate metslindudelt vaid kiireid pilke püüda, enne kui nad kerge vaevaga üles liuglevad. Vangistuses eksootilised loomad väljendavad endiselt palju looduslikku käitumist. Ja uskuge või mitte, nad seisavad ka looduses, võib-olla harvemini, kui ornitoloog neid jälitab.
'Nad EI OLE. HEA. PETS. Kui see on ohtlik loom, siis teete midagi võrdset, kui hoiate kapis käsigranaati ja loodate, et teie naabrid ei pahanda.
Oh tõsiselt, ole vait. Kes teab, millele Orenstein seda öeldes viitas? Kuid meie "tasakaalustatud" dokumentaalfilm kuhjub niimoodi prügi, kui eksootilise loomaomanik räägib.
Daily teadmatus on ilmne minu klipi näitamise ajal - ta räägib tegelikult samas lauses siilidest, tiigritest ja ahvidest, mis viitab sellele, et me oleme eksinud, arvades, et hoolitseme oma loomade eest "imeliselt" ja et "mõned loomad ei tohiks kodustatud olema ”.
Miks ei peaks mõnda looma, eriti Aafrika pügmi siilid (mis on hübriidid ja juba tehniliselt kodustatud), kodustama? Mulle meeldiks, kui ta annaks mulle ühe korraliku, mitte naeruvääristava põhjuse. Need esinejad arvavad, et kui koerad, kassid ja merisead kodustati, peaksime sellega peatuma; kõik muu on piirideta. MIKS? Keegi ei tea. Inimesed lihtsalt ei mõtle.
See on sama naine, kes väidetavalt õpetab oma õpilasi “kriitiliselt mõtlema”.
Ebaseadusliku elusloodusega kauplemise kohta pole selgust
Enne kui tema vahi alla võtmine ahnele pühapaigale oli Darwini (Ikea ahv) algne omanik Yasmin Nakhuda, peaks ta olema väga solvunud, et dokumentaalfilm soovitas põhimõtteliselt, et ta hankis oma looma ebaseaduslikust eluslooduse kaubandusest, ja tuleb alati rõhutada, et kaubandus on miljardi dollarine tööstusharu, mis on uimastite, relvade ja inimkaubanduse taga, ikka ja jälle, justkui nad loodavad, et meid nähakse kurjategijatena, kes rändavad „kapuutsidesse“, seisavad nurga taga ja ootavad, et keegi teeks „languse“ meie uutest lemmikloomadest.
Paljud ei mõista, et suurem osa eksootilistest lemmikloomadest on aretatud vangistuses (välja arvatud merekalad ja selgrootud), ja see kehtib eriti imetajate kohta.
Sellised loomad nagu Darwin ei pärine sageli illegaalsest metsloomakaubandusest - nagu teie koer või kass, sündivad nad vangistuses, sageli teiste eraomanike või isegi loomaaedade poolt. Tegelikult saavad loomaaiad oma loomad sageli eraomanikelt! Nagu need kaks hüeeni, kes elavad nüüd AZA akrediteeritud Denveri loomaaias, on rahe samast rajatisest, kust ma uut lemmiklooma ostan!
Dokumentaalfilm näitas murettekitavaid fotosid loomadest, nagu šimpansid, tiigrikutsikad ja gepardid, väikestes puurides ning sellel pole Põhja-Ameerika lemmikloomakaubanduse jaoks tegelikku alust. Isegi aye aye on näidatud. Põhjus väldib mind.
Aeglaseid lorise ei mõjuta ka Põhja-Ameerika lemmikloomakaubandus. Kas olete kunagi näinud Ameerika majapidamises aeglast lori? Ei? Huvitav miks? Kuulus viirusvideo, kus lorid kriimustatakse, toimub Ida-Euroopas. Dokumentaalfilm ei teavita vaatajat sellest. See tähendab pidevalt, et suuri imetajaid smugeldatakse rutiinselt, näidates isegi kahte miniatuurset hobust aedikus, mis on üsna kindel, et nad pole eksootilised loomad.