Mäletan sajandivahetuse kandist ühte väga pikka ja peenikest poissi, kes oli tihtilugu Viimsi Statoili leti taga. Müüs bensiini või hot dog'e - mida aga sooviti. Ta ei jäänud silma mitte ainult kasvuga, temaga oli hea ja meeldiv suhelda. Alles hiljem sain teada, et see oli mu kolleegi Hille Tänavsuu poeg Toivo, tollane Concordia ülikooli meediatudeng, kes endale kooli lähedal leivaraha teenis.