Rooside tegemine on üks lihtsamaid asju polümeersavist kui vähemalt pool on peale küpsetamist elastseks jääv poolläbipaistev sculpey frost. Ka ainult sellest võib teha, toonides frosti kas tindi või guašiga, lasta värvil kuivada ja segada ühtlaselt massi.
Võib teha ühevärvilisest või väeviüleminekuga.
Mulle meeldib teha roosi õielehed mitme värviga. Panete savitükid kolmnurkselt kokku (mul lisatud ka tükike erkkollase toonimiseks kuldset kollase peale ja sorry! natuke olen näppudega fimo laiali mäkerdanud :( ).
Umbes sama suure tüki frosti rullin fimoga koos.
Ja rullite kuni värvid sulanduvad. Väga hea õpetus värvide kokkusulatamisest
Saadud riba rullime kokku ja hakkame otsi kokku mudima
kuni saame sellise vorstikese. Kui teha ühevärviline, siis võite ju kohe sellise vorstikese rullida, läbimõõt siis vastavalt kui suurt roosi soovite, need natuke alla sm, kuna tahan teha 1-1,5 sm suurusi õisi.
Lõigata viilud (u 1mm)
Pigistada ühest servast (vastavalt siis millist tooni roosi soovite) laiemaks ja rullida see südamikuks. Torkan hambaorgi otsa, mis on torgatud savitüki sisse püsti. Sedasi tiku otsas on väga mugav teha just väga õhukeste õielehtedega pisemaid õisi ja kui tahate õiekannale ka väikest varrekest teha kuhu saate kinnitada õie tupelehed ja hiljem (seda on parem teha peale õie küpsetamist) pikema varre. Suuremad õied ja ka roosihelmesteks, hoian tehtavat õit käes, lõigates hiljem õie tagand kand, nii tekib lame põhi ja püsib ilusti küpsetamisel püsti, ka on hea lamedapõhjalisi roose millelegi liimida. Neil tiku otsas valmistatud tillukestel roosidel vajadusel jõiksn "sabad" tagant kääridega ära kohe ahjust välja võttes kui mass veel pole jahtunud ja kõvastunud.
Ja nii muutkui panete õielehekesi ümber südamiku, natuke servi õrnalt vormides. Toorelt jääb savi ilusti omavahel kokku, pole isegi tugevalt vajutada vaja.
Sellel õiel tegin äärmised lehekesed heledamad, läbimõõt roosil 1,1 - 1,2 sm.
Lehe jaoks siis selline, keskelt mul natuke fimo PLP rohelist, mis peale küpsemist muutub tibake tumedamaks - mul praegu lihtsalt pole õiget leherohelist.
Nagu roosilehedki, lõigata ka sellest 1mm paksune viiluke, näpul hoides teha terava hambaorgi otsaga sakid, pigistada tibake leht vormi ja tõmmata õrnalt leherootsud paele. Kui on tahtmist, et leht ei oleks väga sirge, siis võib lehte küpsetuspaberile (mina kasutan selleks koopiapaberi lehte, selle pind hulga siledam kui küpsetuspaberil) ja panna kumeruse tekkimiseks alla hambaork. Lehed ka umbes 1 sm pikkused. Tänu lehevarjudele tunduvad nad olevat küllaltki paksud. tegelikult paksust alla 1mm.
Nii suureke siis roosi keskmine õieleht ja leheke
See õis tehtud kollane, aga õiesüdamikus kumab kuldkollast.
Sellel mõni leheke näitab kuldkollast.
Et nii pisikesed õrnad õied küpsetamisel ei deformeeruks, torkan nad sama tikuga, mille peal neid valmistasin, pappkarbi (eelnevalt tehtud augukesed) sisse, jäävad ilusti püsima ja paber kannatab 130 kraadi ilusti. Küpsetan ainult 15 minutit, neile õhukestele küll ja 125 kraadi juures. Jahutan neid külmas veetopsis, Mida jäisem vesi, seda suurem on poolläbipaistvate savide effekt, aga mul juba veega jahutamine harjumus ja kohe ahjust puistan kõik helmed veetopsi.
Tupelehed võite kohe ka õiele teha. Kuna mul osa roose läheb klambrite tegemiseks, siis hakkavad need peened harali otsakesed juustesse kinni jääma.
Ma ei laki lilli, lakk ja selle läige annab õitele ebameeldiva raske ja ebaloomuliku välimuse ja toob esile ka näpujäljed, mis ilma lakita annab õielehtedele sametise tekstuuri mulje.
Teha on kergem kui see kirja panna, vast sai arusaadav. Kui midagi arusaamatut, küsige aga :)