Ainult 22-aastane noor ajakirjanik Arnold SamuelsonSihikindel ja seiklushimuline, asus ta pärast ülikooliõpingute lõppu suurele teekonnale läbi oma riigi. Ta pakkis paar esmatarbekaupu koos viiuliga seljakotti ja müüs kohalikule ajalehele hulga esemeid, mis aitasid teekonda asuda. Minnesotasse naastes, 1934. aasta aprillis, luges ta esmakordselt ajalehes Ernest Hemingway lühijuttu kosmopoliitne. Kõnealune lugu kandis pealkirja "Reis teisele poole", mis oleks hiljem osa tema romaanist "Omada ja mitte olla."
Noormees oli loo lugemisest nii vaimustuses, et tal ei jäänud muud üle kui ette võtta rohkem kui 2.000 miili pikkune teekond autosõit, lihtsalt selleks, et ta näeks Hemingwayd ja küsiks temalt nõu.
Arnold Samuelsonil ei olnud väidetavalt sujuvat ja kerget sõitu. Samm Floridast Key Westini hüppamine rongilt rongile ja peatus muuli juures, et magada vabas õhus. Ilm, ütles ta hiljem, polnud just hea. Ta magas ka vanglapullis, mis tema sõnul oli sääskedesse nakatunud. Sellest kõigest hoolimata ei võtnud miski temalt pühendumust ja entusiasmi kohtuda sellega, kes oli hetkel tema lemmikkirjanik, ja ta ilmus meelsasti oma kodu uksele. Samuelson seostab seda nii:
Kui koputasin Key Westis Ernest Hemingway maja välisuksele, tuli ta välja ja seisis minu ees tõsine ja nördinud ning ootas, kuni ma sõna saan. Mul polnud talle midagi öelda. Ma ei mäletanud oma ettevalmistatud sõnavõtust ühtegi sõna. Ta oli suur ja pikk, laiade, rippuvate õlgadega mees, kes seisis minu ees jalad lahus ja käed külgedel rippumas. Ta kükitas kergelt ettepoole löögivalmis poksija vaistliku olekuga.
Kirjanik küsis talt, mida ta täpselt soovis, millele noor kirjanik vastas, et luges oma viimast novelli, mis ilmus aastal kosmopoliitne ja et temale oli nii muljet avaldanud, et ta ei suutnud vältida temaga vestlemas käimist. Hemingway oli sel ajal hõivatud, kuid lõdvestunud ja südamliku tooniga kutsus ta teda järgmisel päeval oma koju tulema.
Järgmisel päeval hakkasid nad vestlema ja millal Arnold Samuelson tunnistas, et ei oska ilukirjandusest kirjutada, kes oli edutult proovinud, hakkas Ernest talle nõu andma:
"Kõige tähtsam, mida ma kirjutamise kohta õppinud olen, on see, et te ei tohiks kunagi liiga palju korraga kirjutada," ütles Hemingway ja puudutas näpuga minu kätt. "Seda ei pea kunagi tegema ühe istungiga. Jäta mõned järgmiseks päevaks. Kõige tähtsam on teada, millal peatuda. Kui hakkate kirjutama ja kõik läheb hästi, tulge huvitavasse kohta ja kui teate, mis edasi saab, on aeg peatuda. Siis peate selle jätma nii, nagu see on, ja mitte mõtlema selle peale; lase sel puhata ja su alateadvus teeb ülejäänu. Järgmisel hommikul, kui oled korralikult maganud ja puhanud, kirjuta eelmisel päeval kirjutatu ümber, kuni jõuad huvitavasse kohta, kus teadsid, mis edasi saab. Kirjutage uuesti ja korrake järjestust uuesti, jättes selle järgmisse huvitavasse punkti. Ja nii edasi. Nii on teie teema alati huvitavaid kohti täis. See on viis, kuidas kirjutada romaan, mis kunagi ei seisa ja on huvitav, kui te seda teete. "
Ernest Hemingway muuhulgas soovitas poisil mitte keskenduda kaasaegsetele kirjanikele. Suure kirjaniku sõnul tuli võistelda klassikute, surnud kirjanike vastu, mis tema sõnul panid tema teosed aja möödumisele vastu. Kirjanik kutsus Arnoldi oma töökotta. Ta kirjeldab oma kogemust selles järgmiselt:
Tema töökojaks oli garaaž maja tagaosas. Järgnesin talle töökoja välistrepini, mis oli nelinurkne ruum, plaaditud põranda ja kolme seina kinniste akendega ning põrandakende all pikkade raamaturiiulitega. Ühes nurgas oli suur lameda ülaosaga antiiklaud ja kõrge seljaga antiiktool. EH võttis tooli nurgas ja istusime teineteise vastas mõlemal pool lauda. Ta võttis pliiatsi kätte ja hakkas paberile kirjutama. Vaikus oli väga ebamugav. Sain aru, et ta võttis kirjutamisega aega. Ma oleksin tahtnud, et ta mind oma kogemustega lõbustaks, kuid lõpuks hoidsin suu kinni. Ma olin seal, et võtta kõik, mida ta mulle anda soovib, ja mitte midagi enamat.
Mida Ernest Hemingway kirjutas, oli nimekiri 14 romaanist ja 2 loost, mida ta soovitas poisil lugeda. Need on 16 raamatut, mida Ernest Hemingway soovitas noorele kirjanikule 1934. aastal:
- "Anna Karenina" autor Leon Tolstoi.
- "Sõda ja rahu" autor Leon Tolstoi.
- "Proua Bovary" autor Gustave Flaubert.
- «Sinine hotell» autor Stephen Crane.
- "Avatud paat" autor Stephen Crane.
- Dublinlased autor Jame Joyce.
- "Punane ja must" Stendhalist.
- "Inimeste orjus" of Somerset Maugham.
- Buddenbrookid autor Thomas Mann.
- "Kaugel ja kaua aega tagasi" autor WH Hudson.
- "Ameerika" autor Henry James.
- "Tervitades ja hüvasti" (Tere ja hüvasti) George Moore.
- "Vennad Karamazovid" autor Fjodor Dostojevski.
- "Tohutu tuba" autor EE Cummings.
- Wuthering Heights autor Emily Brontë.
- "Inglise salmi Oxfordi raamat" autor Sir Arthur Thomas.
Ernest Hemingway dokumenteeritud elulugu
Siis jätame teile video Ernest Hemingway elulooraamatust. See on väga terviklik elulugu (video kestab umbes poolteist tundi), milles analüüsitakse mitte ainult autori elu ja loomingut, vaid vesteldes võib näha ka autorit ja üht tema kirjanikukaaslast.
Ernest Hemingway fraasid ja tsitaadid
Ja lõpetuseks see pikk, kuid meelelahutuslik artikkel, klassika, mõned kuulsad laused ja tsitaadid ütles autor ise:
- "Head inimesed, kui natuke järele mõelda, on alati olnud õnnelikud inimesed."
- Parim viis teada saada, kas saate kedagi usaldada, on teda usaldada.
- "Nüüd: uudishimulik sõna kogu maailma ja kogu elu väljendamiseks."
- Ära tee seda, mida sa ausalt öelda ei taha. Ärge kunagi segage liikumist tegevusega.
- Hoidke alati selle mehe taga, kes laseb, ja selle ees, kes on pask. Nii olete kuulide ja paskade eest kaitstud.
- «Kui siin võidame, võidame kõikjal. Maailm on ilus koht, seda tasub kaitsta ja ma ei taha sellest lahkuda.
- "Ärge kunagi arvake, et sõda, ükskõik kui vajalik või õigustatud see ka ei tunduks, pole enam kuritegu."
- "Püüdke aru saada, te pole tragöödia tegelane."
- "Tundsin surma üksindust, mis saabub iga raisatud elupäeva lõpus."
- "Kaja kuuldes usuvad paljud, et heli tuleb sellest."