Tegin päris tükkaega tagasi ka teema (-,2,7kg alla!). Kes mäletab, kes ei mäleta. Rääkisin seal, et kaalun 58,6 kg ja mu põhijoogiks on enamasti coca-cola. Kui ma ka alla sain, siis see kaal ei jäänud mul püsima ja tuli üsna kohe tagasi, kuna ma ei suutnud ju loobuda ”põhijoogist”. No kas ma olen tänaseks sellest cocast loobunud?
Ütleme nii, et sellest saatana joogist on saanud nagu mu sõltuvus. Ei saa ma sellest nii kergelt lahti. Igapäevaselt poes käies tuleb ikka mõttesse, et võiks ju ühe pudeli cocat koju osta. Sageli ma suudan need mõtted ammutada ja mitte osta aga vahepeal nii hästi ei lähe ja ma siiski ostan seda.
5 jaanuar tundsin end kohutavalt raskelt. Kui sa oled eluaeg ikka piits peenike olnud ja ühel hetkel on sul mitu kg juures, siis seda vahe on ju märgata.
162 pikkusele öeldakse, et ideaalkaal on 54 kg. Mina tundsin ennast hästi, kui olin 52 kg. Ja sinna ma tegelikult saavutada tahakski. Kuidas siis?
Aega ju pole laste kõrvalt. Hea, et suudan üldse kodused toimetusedki tehtud ja nendega mängida. Trenni jaoks lihtsalt ei varasta ka seda pisikest aega. Ainus, mis ma võiks ehk trenniks nimetada on käruga koos jalutamine? Seda olen ikka teinud, kui jõmmil kaisuaeg peal. Aga seejuures on see vahepeal võimatu, kui mu 5 aastane roosamanna teeb selgeks, et ta ei viitsi muga nii pikki jalutuskäike teha ja üksi ta ka kodus ei taha olla.
5 jaanuaril võtsin ma siis kaalu ja mõõdud, et kui suur ma selle raskustundega olen. Ja sellest alates peale, kui nägin seda kaalu, otsustasin, et aitab. Coca-colat ma ei saa juua enam! Vähemalt mitte igapäev. (Ühesõnaga, pole ma sellest tänasenigi suurt loobunud)
Täna on 5 mai ja mitte midagi tehes (vahepeal vaid jalutamine käruga) ja coca-colat vältides on tulemused siin:
Olen suur unustaja, et võiks korrigeeriva pesu hommikuti selga panna ja mõned tunnid sellega tatsuda ringi. Aga dementsust mul ka pole ja vahel saab see isegi selga sokutatud.
Jällegi. Kes mäletab – kes ei mäleta. Ma soetasin endale siit korrigeerivad püksid. http://relaxmom.ee/ee/
Ma usun, et kõhuümbermõõt võis küll sedasi kahaneda päris ilusti, kuna ma pole suur kõhulihaste tegija.
Halasin pidevalt, et ma tahaks tulla M suurusest välja S’i peale, siis oleks kõik juba OK. Ma vist saan sellega hakkama. Sest nüüd on mu riided S/väiksem M. (Ma olin niiiii õnnelik, kui sain hiljuti Tallinnast endale osta S suurus püksid)
Kui midagi niii väga tahad, siis tegelikult saad! Ja need tänased mõõdud andsid mulle jõudu juurde, et unustagem see coca-cola tegelt ka ära. Eks me näe, kas ma siis suudan edasi minna ja ennast hoida 🙂