Tekib küsimus, miks oli vaja niisugust USA välispoliitikas tavatut dokumenti, mis deklareerib suurriigi huvi ja moraalset kohustust Eesti, Läti ja Leedu suveräänsuse ja julgeoleku tagamisel. Osalise vastuse sellele annab Washington Post, mille andmetel toetavad hetkel Balti riikide vastuvõttu sellesse sõjalisse organisatsiooni ainult kaks liikmesriiki (tõenäoliselt USA ja Taani -- T.A.). Euroopa suurriigid Saksamaa ja Prantsusmaa, mis alustavad peatselt Venemaaga kolmepoolseid tippkohtumisi, ei taha Venemaad, mis loeb endise NSV Liidu alasid oma mõjusfääri kuuluvaks, Baltimaade küsimuses ärritada.
Nüüd allakirjutatud harta on ühelt poolt Eestile, Lätile ja Leedule siiski valuraha, sest ilmselt ei pääse nad 1999. a koos Rumeenia ja Sloveeniaga ka NATO laienemise teise ringi, ehkki nende valmisolek ei ole sugugi väiksem. Teiselt poolt näitab see Balti riikide ja USA soovi mitte leppida ajaloolise paratamatusega ning sundida Venemaad samm-sammult nõustuma Baltimaade astumisega lisaks ELile ka NATOsse.
Venemaa esimene reageering on mõistagi olnud valuline. CNNi ja Interfaxi teatel tegi Vene riigiduuma NATO-vastane komisjon avalduse, kus väljendatakse «sügavat muret» allkirjastatud partnerlusharta pärast, mis selgelt osutab NATO ittalaienemise jätkumisele. Komisjon taotleb, et president Boriss Jeltsin ja valitsus «hakkaksid kohe välja töötama NATO laienemise vastast programmi».
Diplomaadid rõhutavad, et Venemaa naabrusse jääv Balti piirkond on vaieldamatult strateegilise tähtsusega ning et Venemaa ei lepi sellega, et USA etendaks seal suuremat rolli kui tema ise. Tuntud Briti ärileht Financial Times kirjutab, et harta puudutab Venemaa kõige hellemat närvi ning et Venemaa esialgu suhteliselt rahulik hoiak võib peagi muutuda.
Tõelist rahulolu harta üle on aga väljendanud Baltimaade teine suurem naaber Rootsi, kes näeb Läänemere piirkonna selginenud julgeolekuoludes jälle võimalust koos Soomega NATOst esialgu välja jääda, sattumata seejuures ebaturvalisse halli tsooni ning ärritamata omalt poolt Venemaad.