esmaspäev, 30. jaanuar 2017
Veider perekond tšillikastmes
"Sekeldused" on muidugi vähe öeldud - Susanit ja tema poega ootab Indias ees vangla, abikaasat aga ajab taga maffia. Perekond tuuakse tagasi Taani, kus Susanil tuleb enda kätte saada nn tulevikukomisjoni viimased raportid või vähemalt teada saada, millest selles juttu on. Tulevikukomisjon on grupp, kes suutis ühise mõttetöö tulemusel erakordselt täpseid tulevikuprognoose luua.
Esialgu lihtsaks peetud ülesande taga on aga ulatuslik vandenõu. Kui Susanit ja tema poega üritatakse tappa ning ükshaaval hakkavad surema tulevikukomisjoni liikmed, pakutakse Susani perele tunnistajakaitse programmi alusel uut tulevikku Itaalias. Vastu tavaloogikat aga ei kavatsegi Susan turvalisse kaugusesse põgeneda, vaid asub koos perekonnaga asja uurima.
Ehk meeldinuks mulle raamat ilma terava tšillikastme ehk tapmiste-tagaajamisteta rohkemgi. Susani pere on autoril toredasti loodud - jõuline, oma laste eest emalõvina võitlev ja maailma füüsikaliste nähtuste kaudu nägev ema, kel on tugev tõmme meeste poole (ja ka vastupidi, meestel tema poole); romantilisest heliloojast isa, keda elu ja inimesed on hellitanud; ning kaksikutest teismelised, tüdrukul samasugune tugev natuur nagu emal, poisil aga mälu kui kärbsepaber, kuhu kõik külge jääb. Pelgalt perest endast oleks saanud toreda romaani, kui selline seltskond aga mõrvu uurib ja vandenõusid paljastada püüab ning tagatipuks veel maailmalõpuga ähvardatakse, läheb raamat kuidagi liiga kirjuks. Vahest saaks sellest paeluva filmi, eriti kui õnnestuks siin-seal esinevad humoorikad kohad välja mängida (lõpustseen oli juba päris naljakas). Ameeriklased teeksid loo ilmselt ülearu märullikuks, taanlased ise jääksid aga võib-olla süngeks. Kui nad just soomlastega koostööd ei tee - põhjanaabrid juba oskavad mustavõitu huumorit teha.