Gevorg Mirzajan, Vene Föderatsiooni valitsuse juures asuva Finantsülikooli politoloogiaosakonna dotsent, agentuurile RIA Novosti
"Julgeolekuolukord maailmas on NSV Liidu lagunemisele järgnenud perioodi madalseisus," räägib konverentsi esimees Wolfgang Ischinger, pidades silmas konfliktide rida: Ukrainat, Süüriat, Iraani, Jeemenit ja Liibüat. "Esmakordselt peale külma sõja lõppu ähvardab meid taas tuumakonflikt," lisab omakorda pinget ÜRO peasekretär Antonio Guterres, pidades silmas olukorda Põhja-Korea piirkonnas.
Kuumimaks teemaks oli siiski Lähis-Ida küsimus, kus andsid tooni Iisraeli peaminister Benjamin Netanyahu ja Iraani välisminister Mohammad Javad Zarif. Mõlemal oli piirkonna julgeolekust oma nägemus.
Iisraeli mõistes tähendab julgeolek Iraani täielikku "kahjutukstegemist". Sellepärast kutsus Netanyahu Läänt üles Teheraniga sõlmitud tuumalepet katkestama, teatades oma valmidusest iraanlastele igal tasemel vastu seista. "Iisrael ei luba, et Iraani režiim oma terrorisilmuse meie kaela ümber seoks. Me kaitseme end kõhklematult. Vajaduse korral tegutseme mitte ainult Iraani liitlaste vastu, kes meid ründavad, aga ka nende endi vastu," teatas Netanyahu. Lehvitades Golani kõrgustiku kohal allalastud Iraani drooni tükikest, küsis ta välisministrilt: "Härra Zarif, kas tuleb tuttav ette? See on teie oma. Võite selle endale saada, kui saadetise Teherani türannidele."
Zarif, kes sel ajal koosolekusaalis ei viibinud, teatas, et konverentsi külalistel "oli hommikul võimalus osaleda etendusel, mis meenutab multifilmi stsenaariumi ega vääri kommentaare." Mis puudutab tuumakokkuleppe katkestamist, siis juhul kui "Iraani huvid kaitstud ei ole, annab Teheran omapoolse ja väga tõsise vastuse, pannes neid inimesi oma ekslikke samme kahetsema," märkis Iraani minister. Tema käes ei olnud Süüria õhutõrje poolt allatulistatud F-16 tükikest vaid seetõttu, et lennuk kukkus alla Iisraeli enda territooriumile.
Iraani ministril on samuti oma arusaam väljendist "julgeolek". Pöördudes Pärsia lahe äärsete kolleegide poole, kutsus ta üles sõjakirvest maha matma ja ühtset käitumismalli kehtestama. "Me vajame meetmeid usalduse tugevdamiseks regioonis – mitmepoolsetest sõjaväe juhtkondade kohtumistest kuni üksteise informeerimiseni õppuste läbiviimisest, läbipaistvusest nii olemasolevate kui ostetavate relvade valdkonnas ning sõjaliste kulutuste vähendamisest. See kõik võib lõpuks viia — ja ma loodan, et see ei toimu väga kauges perspektiivis — piirkondliku mittekallaletungi leppeni."
Iraanlastel on praegu kerge rääkida – nad teevad kokkuleppe-ettepanekuid võitja positsioonilt. Teheran väljus oma Süüria ja Iraagi kampaaniaist võitjana ning on võidu künnisel ka Jeemenis. Iraan tugevdas oma positsioone Liibanonis ja leidis viisi türklastega kooseksisteerimiseks. Hetkel on Zarifi ülesandeks oma edu institutsionaliseerimine.
Loomulikult on selle vastu nii Iisrael kui Saudi Araabia. Kuningriigi välisministri Adel al-Jubeiri sõnul jätkab Ar-Riyaḑ Iraanile vastuseismist, kuni "Teheran oma käitumist regioonis ei muuda." Araablaste meelest tähendab see Islamiriigi tagasitõmbumist oma riigipiiridesse, võimaldamaks Pärsia lahe monarhiatel Iisraeli moraalsel ja materiaalsel õnnistusel Iraani läänepiirile Aserbaidžaanist Kuveidini ulatuva sanitaarkordoni ehitamist. Iraanlasi niisugune perspektiiv mõistagi ei vaimusta.
Veel üheks peateemaks sai Venemaa – täpsemalt, temast lähtuv "oht". Konverentsi organiseerijate eriettekandes kirjeldatakse Venemaad mitte lihtsalt destabiliseerijana, vaid targa ja seepärast eriti ohtliku mõjurina. "Suhteliselt väikeste kulude ja vähese inimressursi abil õnnestus Moskval Süüria konflikti kulgu täielikult muuta, Assadi režiimi tugevdada ja lisaks taastada ka oma võimsus ning sõjaline kohalolek Lähis-Idas," kirjutavad autorid. Nad viitavad muuhulgas ka Lääne ja Venemaa vahelise konflikti eksistentsiaalsele, ajajärgust sõltumatule olemusele.
Sellises taustsüsteemis olnuks katsed end õigustada ja püüded sekkumissüüdistuste absurdsust selgitada kasutud ja viljatud. Suhtumine Venemaasse on liikunud usu tasemele. Seepärast püüdis konverentsil esinenud välisminister Sergei Lavrov seda teed vältida, keskendudes auväärsetele külalistele nende moonutatud Venemaakäsituse põhjuste ja tagajärgede kirjeldamisele.
Põhjuseks on Vene ministri arvates tahtmatus näha Venemaad tema terviklikkuses ja eripalgelisuses. "Möödunud aastakümnete jooksul ei suutnudki Euroopa Liit suhteis Moskvaga "kuldset keskteed" leida. Kahekümnenda sajandi 90.-ndail oli valdavaks ettekujutus Venemaast kui "õpipoisist", keda on vaja metoodiliselt ja vastuväidetele vaatamata Lääne standarditesse suruda. Nüüdseks on kasutusele võetud irratsionaalne müüt "kõikvõimsa Venemaa ohust", mille jälgi otsitakse kõikjalt – Brexitist Kataloonia referendumini. Mõlemad stereotüübid on sügavalt ekslikud ning näitavad vaid vajakajäämisi kaines mõistuses ja meie maa tundmises," märkis Sergei Lavrov.
Siit ka soovimatus meie ratsionaalseid ettepanekuid vastu võtta. Asudes keerulises geopoliitilises olukorras on Venemaa teistest enamgi huvitatud süsteemseist suhetest Euroopa naabritega, mis tugineksid vastastikusele austusele ja täpsetele mängureeglitele. "Mitmete Berliini müüri langemisele ja NSV Liidu toetatud Saksamaa ühinemisele järgnenud aastate jooksul tegime me kõik võimaliku selleks, et ehitada Euro-Atlandi tsoonis võrdse, jagamatu ja kollektiivse julgeoleku süsteem… Kahjuks jäid meie üleskutsed võrdõiguslikule dialoogile ja ühise julgeoleku elluviimisele vastuseta," meenutas Vene minister.
Just eelarvamused ja soovimatus leida kooseksisteerimise viis "võõra" kuid mittevaenuliku partneri — Venemaaga — ongi Euroopa käesoleva olukorrani viinud. See pole ka mitte esimene kord. "Müncheni leppes, mis sõlmiti 80 aastat tagasi, peegeldusid samuti kõik tollase ajajärgu valupunktid. Lisandus usk oma erakordsusse, eraldatus, vastastikune usaldamatus, "sanitaarkordonitele" ja puhvertsoonidele panustamine ning teiste riikide siseasjadesse sekkumine," kõneles Sergei Lavrov.
Kas Lääs võttis teda kuulda? Kuluaarides liikuva info põhjal ameeriklased kindlasti mitte – nad jätkasid Venemaale ja Iraanile surve avaldamist. Eurooplased aga nõudsid survestamise asendamist tavapärase diplomaatiaga, millest Trumpi administratsioonil nende arust vajaka jääb. Loomulikult ei jätnud välisminister kasutamata võimalust juhtida tähelepanu erinevustele Euroliidu ja USA huvides. "Ookeani tagant peale surutud mittesobivate režiimide kukutamise ja imporditud arengumudelite kehtestamise strateegia ei loo mitte ainult kaost tervetes regioonides, vaid toob bumerangina Euroopasse tagasi reaalseid ohte – nagu rahvusvahelise terrorismi puhanguid, põgenikelaineid ja kõike sellega kaasnevat," märkis Sergei Lavrov.
Küsimus on, kas Euroopa Liit Lavrovi loetletud erisused USA ja Euroopa huvides ka praktilisteks sammudeks muudab? Seda näitab aeg. Nagu kirjutab Saksa väljaanne Deutsche Welle: "Kolmepäevane konverents kinnitas, et kõik viitab endiselt konfliktide jätkumisele."
Autori arvamus ei pruugi kokku langeda toimetuse seisukohaga.
Austatud lugejad!
Tänasest, nagu näete, erineb Sputnik Eesti veebisait tavapärasest. Tõenäoliselt teate juba muutuse põhjust, kuid pean vajalikuks toimunu veel kord lahti seletada.
Alates 1. jaanuarist võeti meilt võimalus teie heaks töötada.
Eesti politsei- ja piirivalveamet esitas meile kõigile ultimaatumi: me kas katkestame töölepinguid rahvusvahelise uudisteagentuuriga "Rossiya Segodnja" ega tööta enam Sputnik Eestis, või meie suhtes algatatakse kriminaalasjad.
Eelmise aasta viimastel päevadel arutasime korduvalt kujunenud olukorda ja jõudsime järeldusele, et hoolimata võimude nõudmiste absurdsusest ja ohust, mille reaalsusse me tegelikult uskuda ei tahaks, ei ole meil õigust oma inimeste saatusega riskida.
Selle tulemusel olid toimetuse töötajad sunnitud 1. jaanuarist lõpetama töösuhted Sputnik Eesti ja RIA "Rossiya Segodnjaga". Kas see tähendab, et saidi elupäevad on lõppenud? Ei, see pole nii.
Sait jätkab tööd täies mahus, kuid protsessi organiseerimine selliselt, et me ei peaks Eesti võimude pideva surve all elama, võtab veel natuke aega. Loomulikult proovime töö võimalikult kiiresti taastada.
Tahan tänada teid, kallid lugejad, meie tegevuse toetamise eest nelja aasta vältel ja eriti viimastel kuudel, kui surve ja ähvardused kõigi meie ja meie partnerite vastu muutusid äärmuslikeks.
Pangad külmutasid meie palgad, meie büroo omanikule avaldati survet ja sunniti teda meiega lepingut lõpetama. Seda kõike tehti karistusseadustiku paragrahviga ähvardamise taustal, mis näeb ette kuni viis aastat vabadusekaotust.
Meie ainus "süü" on selles, et oleme ajakirjanikud võimudest sõltumatus meediaväljaandes ja lihtsalt teeme oma tööd.Võideldes võimaluse eest töötada, võitleme me nii Eestis kui ka välismaal asuvate lugejate õiguse eest saada täielikku teavet.
Meiega võib mitte nõustuda. Võib vaielda ja kritiseerida. Kuid meie jaoks on peamine lugejate võimalus iga päev meie sait avada ja iseseisvalt infot, kommentaare ja pakutavaid järeldusi hinnata.
Seda nimetatakse sõnavabaduseks, mis kahjuks tänases Eestis puudub, vaatamata tõsiasjale, et "Piirideta reporterite" arvates sobib meie riik väljendusvabaduse pingereas maailmas 11. kohale.
Täname veelkord kõiki meie lugejaid, kolleege, avaliku elu tegelasi, poliitikuid ja lihtsalt kõiki ausaid inimesi nende toetuse eest nii Eestis kui ka teistes riikides.
Saadud toetus ei jäta meile muud valikut, kui jätkata võitlust õiguse eest tõtt rääkida ja teile täielikku ja kvaliteetset informatsiooni pakkuda. Tuleme varsti tagasi!
Lugupidamisega,
Elena Cherysheva
RIA "Rossija Segodnja" Eesti esinduse juhataja
TALLINN, 30. detsember — Sputnik. Hiljuti üllatas president Kersti Kaljulaid publikut oma uusaastaintervjuuga, kus ta rääkis avalikult riigi vene elanikkonna küsimusest.
Aleksei Semjonov tunnistas, et on Kaljulaidi sõnavõttude suhtes äärmiselt skeptiline, kui mitte suisa irooniline. Inimõiguslase sõnul on "selle naise peas täielik puder ja kapsad".
"Ühelt poolt mingid natsionalistlikud mõtted ja ideed, mis talle Eestis sisendati, teisalt omamoodi liberaalne õhkkond, kus ta olulise osa oma elust Euroopas veetis. Sellistel nn "tolerantsest keskkonnast" naasnud natsionalistidel on väga sageli mitmesuguseid kognitiivseid dissonantse.
Ta räägib kord üht, teinekord aga hoopis teist juttu," märgib Semjonov. ("Sõna on Vaba" – jõuline seisukohaväljendus presidendi dressipluusil liberaalset, poliitkorrektset ajakirjandust kaitstes ja probleemi täielik ignoreerimine Sputniku tagakiusamisel ajal – Toim.).
Tema sõnul satuvad need klišeed, eelarvamuslikud arusaamad omavahelisse vastuollu, kuid president isegi ei tunneta selle konflikti olemasolu: "Ta ise ei saa arugi, et räägib täpselt vastupidiseid asju ja selles ongi dissonants."
"Ühest küljest on Kaljulaidil see, mis pärit lapsepõlvest, tema natsionalistlikust keskkonnast, mis saatis ta Euroopasse, teiselt poolt euroopalikud motiivid, ja kolmandaks, mingid pragmaatilised katsed läheneda venelaste küsimuse lahendusele, suhetele Venemaa endaga, milles ta samuti tugev ei ole," loetles Semjonov.
Seetõttu ei näegi inimõiguslane siin mingeid suundumusi.
"See on lihtsalt veel üks sümptom, et tal puudub selge maailmapilt, küll on aga erinevad arvamused, mida ta aeg-ajalt kuuldavale toob," lõpetas Eesti Inimõiguste teabe keskuse direktor Aleksei Semjonov.
Nagu Sputnik Eesti juba kirjutas, rääkis Kersti Kaljulaid uusaastaintervjuus, kuidas kord pärast koolisaabumist tema väike poeg küsis: "Ema, miks on Eestis halb olla venelane?"
Kaljulaid ütles, et just siis sai ta ootamatult aru, et on mõne Eesti inimese mõtteviisi lihtsalt omaks võtnud: nad leiavad, et kui sa oled venelane, on see halb.
"Minu laps oli multikultuursest kogukonnast Eestisse tulles kui puhas leht ja selline küsimus tekkis temas umbes kaks kuu möödudes.
Nii et kuskil on see peidus. Ja see tähendab, et me peaksime sellest rääkima," tunnistas Eesti riigipea.
Tema arvates on mõne eestlase negatiivne suhtumine venelastesse muutunud omamoodi kättemaksuks Nõukogude mineviku eest.
Lugege lisaks: