Mis vahe on pakkumise ja tagasivoolu vahel
Küte leiutati nii, et hooned oleksid soojad, ruumi kuumutati ühtlaselt. Samal ajal peaks soojust pakkuv disain olema lihtne kasutada ja parandada. Küttesüsteem on ruumide ja seadmete komplekt, mis on mõeldud ruumi soojendamiseks. See koosneb:
- Soojusenergiat tekitav allikas.
- Torustikud (tarnimine ja tagastamine).
- Küttekehad.
Soojust levib selle tekkimise alguspunktist küttekehasse, kasutades jahutusvedelikku. See võib olla: vesi, õhk, aur, antifriis jne. Kõige sagedamini kasutatav vedelikjahuti, st veesüsteemid. Need on praktilised, sest soojuse loomiseks kasutatakse igat liiki kütust, samuti on nad võimelised lahendama erinevate hoonete soojendamise probleemi, sest seal on tõesti palju kütteskeeme, mis erinevad omaduste ja kulude poolest. Neil on ka kõrge tööohutus, tootlikkus ja kõigi seadmete kui terviku optimaalne kasutamine. Kuid olenemata sellest, kui keerulised oleksid küttesüsteemid, ühendab sama tööpõhimõte neid.
Lühidalt tagasivoolu ja voolu kohta küttesüsteemis
Veesoojendussüsteem boileriga varustatuna varustab soojendusega jahutusvedeliku patareidega, mis asuvad hoone sees. See võimaldab soojust kogu majas jaotada. Seejärel kaotab jahutusvedelik, st vesi või antifriis, mis läbib kõik olemasolevad radiaatorid, oma temperatuuri ja suunatakse tagasi soojusele.
Kütte kõige lihtsam struktuur on kütteseade, kaks liini, paisupaak ja radiaatorite komplekt. Kanalit, mille kaudu kuumutatav vesi kuumutist liigub patareidesse, nimetatakse vooluks. Ja radiaatorite allosas asuv veetoru, kus vesi kaotab oma esialgse temperatuuri, tuleb tagasi ja seda nimetatakse tagasivooluks. Kuna vesi soojeneb, siis süsteem pakub spetsiaalset paaki. See lahendab kaks probleemi: veevarustus, mis küllastaks süsteemi; aktsepteerib liigset vett, mis saadakse paisumise teel. Vesi, soojuse kandja, suunatakse boilerist radiaatoritele ja tagasi. Selle vool annab pumba või loodusliku ringluse.
Tarnimine ja tagastamine on olemas ühes ja kahes toruküttesüsteemis. Kuid esimeses ei ole selge jaotus toite- ja tagasivoolutoru külge ning kogu torujuhtme põhiliin on tavaliselt jagatud pooleks. Katelt väljuv veerg nimetatakse söödaks ja viimasest radiaatorist väljuv tulp nimetatakse tagasipöördumiseks.
Ühesuunalisel liinil voolab boilerist kuumutatud vesi järjestikku ühest akust teise, kaotades temperatuuri. Seetõttu on aku lõpus külm. See on sellise süsteemi peamine ja tõenäoliselt ainus miinus.Kuid ühe toruga versiooni eelised koguvad rohkem: vajaminevad madalamad kulud materjalide soetamiseks võrreldes 2-toruga; Kava on atraktiivsem. Toru on kergem peita ja torusid võib ka ukseavade alla panna. Kahe toru on tõhusam - süsteemis paigaldatakse paralleelselt kaks ventiili (söötmine ja tagastamine).
Selline süsteem on ekspertide arvates optimaalsem. Lõppude lõpuks, selle töö raputab kuumavee varustamist läbi ühe toru ja jahutatud vesi suunatakse vastupidises suunas teise toru kaudu. Radiaatorid on antud juhul ühendatud paralleelselt, mis tagab nende kuumutamise ühtluse. Milline neist loob lähenemisviisi individuaalseks, võttes arvesse paljusid erinevaid parameetreid.
Järgida tuleks vaid mõningaid üldisi nõuandeid:
- Kogu maantee peab olema täielikult veega täidetud, õhk on takistuseks, kui torud on õhulised, on kütte kvaliteet halb.
- Säilitati piisavalt suur vedeliku ringlus.
- Tarbimise ja tagastamise temperatuuride erinevus peaks olema umbes 30 kraadi.
Mis vahe on pakkumise ja tagasivoolu vahel?
Kokkuvõttes võib öelda, milline on vooluhulga ja tagasivoolu vahe kütte puhul:
- Varustus - jahutusvedelik, mis läbib soojusallika veevarustust. See võib olla individuaalne katel või keskküte kodus.
- Tagasitorustik on vesi, mis pärast kõigi radiaatorite läbimist läheb tagasi soojusallikasse. Seetõttu tuleb süsteemi sisendil väljund-tagasivoolutoru.
- Erinevus sama temperatuuri juures. Sööt on kuumem kui tagasivool.
- Paigaldusmeetod Akulaadija külge kinnitatud veejoon on toiteallikas; see, mis ühendub põhjaga, on tagasipöördumine.