Peterburi Riikliku Ülikooli rahvusvaheliste suhete teaduskonna professor Nikolai Meževitš kommenteeris agentuurile Sputnik Euroopa Parlamendi valimiste tulemusi Baltimaades.
Euroopa Parlamendi saadiku positsioon on igale saadikule kasulik tema poliitilise karjääri alguses ja eriti selle lõppedes.
Ja konkurents Euroopa Parlamendi valimistel oli Balti riikides vaata et suurem, kui "vanas" Euroopas.
Lätist asusid võitlusse Euroopa Parlamendi saadiku koha pärast 246 inimest 16 poliitilisest erakonnast ja liidust, kuid kohti oli kõigest kaheksa. Valimistel osales 453 653 inimest ehk 32,13% valijate koguarvust. Ootamatu valimisvõit tõi "Uuele Ühtsusele" kaks kohta.
Viimastel parlamendivalimistel oli erakonna tulemus väga tagasihoidlik, paljud eksperdid kandsid ta juba maha, kuid nagu selgus, oli see ennatlik. Ootuspäraselt said mandaadi Valdis Dombrovskis ja Sandra Kalniete - nad säilitasid oma senised kohad.
Märkigem, et Valdis Dombrovskis on tippspetsialist ja Euroopa finantsstabiilsuse voliniku amet oli tema puhul igati õigustatud. Muide, see oli haruldane näide, kus Balti riikide poliitik tõestas oma pädevust ka üleeuroopalisel tasandil.
Sandra Kalniete puhul on tegemist tüüpilise rahvuslasega, kes süüdistab Venemaad kõigis universumi probleemides. Uute sõnumite ootamine tema kõnedest on sama mõttetu kui uusi Ramsteini lugusid vanalt plaadilt Hruštšovi kõnedega.
Rahvuslik Liit, kus peale parempoolsete rahvuslaste kedagi polegi, viis parlamenti kaks kandidaati - Robert Zile ja Dace Melbārde. Venemaasse ja Vene-Läti suhetesse puutuvalt on nad kogenud poliitikute-natsionalistide kloonid.
Mõni sõna uue Koosmeele kohta. Nimekirja esinumber on Riia linnapea ametikohalt vallandatud Nil Ušakov. See on mees, kes püüdis palju aastaid hoida tsentristlikku kompromissi joont. Kuid Läti pole koht, kus see võimalik on. Samuti nagu tema asetäitjal, Riia sadamaga tihedalt seotud Andris Ameriksil.
Valdav enamus Leedu, Eesti ja loomulikult Läti rahvuslastest oskavad loomulikult vene keelt. Uus Koosmeel on erakond, kelle valijaskonna enamiku moodustavad venelased või lätlased, kes peavad normaalseks kahte keelt rääkida. Ušakov ja Ameriks suhtlevad kahes keeles probleemideta, kuid partei poliitilised seisukohad on vägagi mõõdukad.
Üldmulje on imestus Lätis olevate parteide ja nimekirjade rohkuse üle. Ideoloogiaid ja majanduspraktikaid on oluliselt vähem kui ridu valimissedelitel. Neid ühendab negatiivne suhtumine Venemaasse ja venelastesse. Erandiks on "Läti vene liit" – erakond, kellel on motiveerinud toetajad ja kes on suutnud oma liidri, järjepidevalt Läti elanike võrdsuse eest võitleva Tatjana Ždanoka Euroopa parlamenti viia.
Leedule pakuti Euroopa Parlamendis 11 kohta ning 16 parteid ja liikumist esitasid nendele 302 kandidaati. Selle tulemusena saadab Isamaa Liit - Leedu kristlikud demokraadid, klassikalised konservatiivid, Euroopa Parlamenti kolm saadikut (Liudas Majilise, Andrius Kubiliuse ja Rasa Juknevičienė).
Leedu Sotsiaaldemokraatlik Erakond delegeerib Euroopasse Vilia Blinkyavičiute ja Juozas Olekase. Mõjukad põllumehed said samuti kaks mandaati, mille saavad Bronis Rope ja Sarunas Marčulionis. Europarlamenti pääses ka Viktor Uspaskihh (Tööpartei) kes suhtub Venemaasse suhteliselt rahulikult ega arva, et Leedu peamine probleem on Ukraina.
Valdemar Tomaševski - Valdemar Tomaševski blokist, mille moodustavad Kristlike Perede Liit ja Vene allianss ei ole samuti Vene-vastastel seisukohtadel, kui see vähegi võimalik on.
Petras Auštriavicius (Leedu Sajudise liberaalid) sai tuntuks oma näljastreigiga Venemaa vanglas oleva Nadežda Savtšenko toetuseks, kuid ei toetanud Savtšenkot enam Ukraina vanglasse sattudes, nagu see Leedu liberaalile kohane on.
Ühiskondlik liikumine Aušros Maldeikienės traukinys (Aušros Maldeikienėsi vedur) võib samuti valimisvõitu tähistada. Aušra Seibutite-Maldeikeikene on andekas professionaal, Euroopas hästi tuntud majandusteadlane ja ajakirjanik. Ta on lõpetanud Lomonossovi-nimelise Moskva riikliku ülikooli, õppinud Vilniuses ja Oxfordis ning on tuntud kui Grybauskaite kriitik.
Eesti: minevik, olevik ja tulevik
Eestis kandideeris Euroopa Parlament 66 inimest, kuid kohta oli ainult kuus. Esimene võitja on endine suursaadik Venemaal, endine välisminister ja presidendikandidaat Marina Kaljurand – ta on vene inimene, kes on tuntust kogunud oma vene- ja Venemaa-vastaste hoiakutega. Tema hääled on selle osa Eesti ühiskonna väljateenitud tänu, mis on endiselt oma hirmude okupatsiooni all ja Vene-vastaste veskite veskikive keerutab.
Tema valimine sotsiaaldemokraatide nimekirjas ei tohiks segadusse ajada – tänased Eesti sotsiaaldemokraadid on erinevalt eelmise sajandi 20ndate aastate parteilastest triviaalsed olukorraga mugandujad.
Teine võitja on endine peaminister ja endine Reformierakonna esimees, "Pronkssõduri mõrvar" Andrus Ansip. Siin on näha vormi ja sisu täielikku ühtsust. Kommunisti karjäär on sujuvalt üle kasvanud antikommunistlikuks karjääriks. Alati nõutud versioon.
Kolmas võitja on reformierakondlane ja endine välisminister Urmas Paet, kes oli ka eelmise koosseisu Euroopa Parlamendi liige. Minister Paeti ajal olid suhted Venemaaga mõnevõrra paremad kui järgnevatel aastatel. Professionaalse ja polüglotina on Urmas Paet näidanud ennast ettevaatliku inimesena nii Vene-Eesti suhetes kui ka Euroopa küsimustes laiemalt.
Valitsev Keskerakond, kes on koalitsioonis EKREga, ei ole tavanähtus isegi tänase Euroopa poliitiliste liitude paljususe juures. Ent endisel ja ka praegusel eurosaadikul Yana Toomil on oma sõltumatu positsioon Eesti, Läti ja kogu Euroopa rahvusvähemuste õiguste küsimustes. Valijatel oli raske valik – kas toetada Yana Toomi, teades, et Eesti Keskerakonna poliitilised ekvilibristid tegelikult ei vääri toetust.
Mandaadi sai ka Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna aseesimees Jaak Madison, kusjuures tema suhteliselt väike toetust näitab, et valijad on mõnevõrra ümber mõtestanud oma parlamendivalimistel tehtud eelistused.
Kuues võitja Kaljuranna tuules on endine kaitse- ja välisminister, nn sotsiaaldemokraatide endine esimees Sven Mikser, kes sai tuntuks oma kuulivestis ja dotsendiprillidega fotodega. Kuid peamine on siiski tema demonstratiivne Venemaa-vastane valvepositsioon kõigis küsimustes. Pole kahtlust, et "allatulistatatud piloodina" saab ta sama kuulsaks, kui oli eelmistel poodiumidel.
Ja nüüd kõige tähtsamast. Reformierakondlased, kes kogusid parlamendivalimistel suurima fraktsiooni ja sattusid, nagu me teame, opositsiooni. Sellised on Eesti Vabariigi seadused. Just sellepärast oli eelseisvate Euroopa Parlamendi valimiste põhi küsimus, kui palju hääli saavad valitseva koalitsiooni esindajad võrreldes tugeva ja motiveeritud opositsiooniga. Valimistulemused näitasid, et raskeid ja vastupidavaid pronksplaate ei maksa Steinbocki maja kabinetiustele tellida.
Kokkuvõtteks. Valimised Balti riikides täitsid nii demokraatliku menetluse kui ka mõned teised ülesanded. Eestis on ilmnenud valitsuskoalitsiooni nõrkus. Leedus on presidendivalimisi arvestades selgeks saanud Grybauskaite ajastu lõpp.
Lätis näitas uue Koosmeele võidukas tagasipöördumine, et valija ei lähtu mitte sellest, kes on parem, vaid sellest kes võib olla veel hullem. Kahjuks.
Autori arvamus ei pruugi kattuda toimetuse seisukohaga.