Spiromeetria: millal see vajalik on?
Spiromeetrilise testimise põhjused on järgmised:
- Kroonilise köha või õhupuuduse (düspnoe) põhjuse selgitamine
- Hingamisteede, kopsude või südamehaiguste kahtlus
- Hingamislihaste haiguste kahtlus
- krooniline tubaka tarbimine
- kopsufunktsiooni testimine enne operatsiooni
- üldine ennetav tervishoid
- töötervishoiu kontroll kutsehaiguste ennetamiseks ja diagnoosimiseks
Spiromeetria: teostamine
Spiromeetria käigus antakse patsiendile huulik, millest saab mõõteseade ja mida ta peaks mõlema huulega tihedalt hoidma. Tema nina on ninaklambriga suletud. Arsti korraldusel hingab patsient nüüd umbes viis kuni kümme minutit läbi huuliku sisse ja välja: Pärast võimalikult sügavat sissehingamist peaks patsient võimalikult kiiresti ja jõuliselt välja hingama.
Et leiud oleksid sisukad, on väga oluline, et patsient järgiks läbivaatusel täpselt arsti juhiseid ja teeks head koostööd.
Bronhospasmolüüsi test
Mõnel juhul (nt KOK-i või astma diagnoosimiseks) kombineerib arst spiromeetriat teise mõõtmisega:
Enne ja pärast ravimi manustamist saadud näitude võrdlemine aitab arstil kitsendada hingamishäire diagnoosi. Kui teisel mõõtmisel on ühe sekundi läbilaskevõime esimese mõõtmisega võrreldes teatud määral paranenud, on bronhodilataator laiendanud varem ahenenud hingamisteid – tõenäoliselt põeb patsient astmat.
Spiromeetria: hindamine
Näiteks kitsenenud hingamisteedega haigused näitavad väljahingamise pikenemist ja vähenemist. Seejärel alandatakse Tiffeneau indeksit (= ühesekundilise töömahu ja elujõulisuse suhe).
Kui elutähtsus on vähenenud, võib see olla tingitud kopsude vähenenud venitatavusest (piirang) või kopsude hüperinflatsioonist (emfüseem). Nende kahe võimaliku põhjuse eristamiseks on seejärel vaja täiendavaid uuringuid.
Spiromeetria: millised on riskid?
Spiromeetria on lihtne ja praktiliselt riskivaba protseduur. Sügav hingamine võib mõnikord põhjustada ärritunud köha ja suukuivust või kerget peapööritust. Need mõlemad kaovad aga kiiresti.