Lhasa de Sela
Tema isa oli Mehhiko päritolu hispaania keele õpetaja, ema ameeriklannast fotograaf ja näitleja. Lapsena kolis ta koos oma perekonnaga sageli ja ta ei käinud koolis, vaid oli koduõppel. Vanematel oli palju lapsi ning perekond elas ja reisis ümberehitatud koolibussis. Lapsepõlves elas Lhasa Mehhikos ja USA-s, täiskasvanuna enamasti Kanadas ja Prantsusmaal. Ta oli 13-aastane, kui vanemad lahku kolisid. Siis kolis ema lastega San Franciscosse, kus Lhasa hakkas laulma kreeka restoranis. 1991 sõitis ta Montréali õdede juurde, kes seal Kanada tsirkusekoolis õppisid, ja otsustas samuti Montréali elama jääda. Järgmised 5 aastat laulis ta sealsetes baarides.
1997 ilmus tema esimene album "La llorona", mis ühendas ladinaameerika rahvamuusikat omaloominguga. See oli suuresti mõjutatud mehhiko muusikast, kuid ka idaeuroopa mustlasmuusikast, Lähis-Ida muusikast ja alternatiivsest rokist. Album sai kohe väga edukaks, jõudes plaatinaplaadiks. 2003. aastaks oli seda müüdud 120 tuhat eksemplari Kanadas, 330 tuhat Prantsusmaal ja 30 tuhat USA-s. 1998 pälvis ta selle eest Juno auhinna parima globaalse artisti kategoorias.
1999 jättis Lhasa lauljakarjääri ning ühines oma õdedega tsirkuse- ja teatritrupis "Pocheros", tuuritades sellega mööda maailma. Lõpuks hakkas ta taas laule kirjutama ja 2003 ilmus Montréalis tema teine plaat "The Living Road". Kui tema esikplaat oli hispaaniakeelne, siis teisel plaadil laulis ta hispaania, inglise ja prantsuse keeles. Selle plaadi ilmumisele järgnes kaks aastat kestnud tuur, mille vältel külastas ta 17 riiki.
Ta suri oma kodus rinnavähki. Rinnavähk diagnoositi tal ajal, mil ta oli oma kolmanda plaadi juba salvestanud, aga see polnud veel ilmunud. Temast jäi maha 9 õde-venda. Ta elas vabaabielus, aga tal ei olnud lapsi.