Nii. Kui sa oled taotlusankeedi ära täitnud, siis kutsutakse sind valimispäevale. Valimispäev sisuliselt on selle jaoks, et vaadata, kas sa oled normaalne inimene või mitte. Seega kui sa pole psühhopaat, ei tohiks valimispäev hirmus olla. Kuna mul polnud õrna aimugi, mis valmispäeval toimub, siis eks väike närv oli ikka sees, aga see kadus suhteliselt ruttu. Ei saa ju istuda terve aja krampis seal mõnusa pehme diivani peal, kui YFUkad ise nii toredad ja sõbralikud on.
Valimispäeval räägitaksegi üleüldse vahetusaastast, kõik üritused, mis toimuvad ja kõik vahetusaastaga seonduvad raskused, probleemid, aga ka kõik muu. Sisuliselt jagavad YFUkad oma vahetusaasta kogemust meiega, räägivad mida kõike toredat nemad tegid ja küsivad küsimusi, et kuidas meie ootused ja lootused on. Mingeid huvitavaid mänge tegime ka kahes grupis. Valimispäeval oli peale minu veel 2 tüdrukut ja 4 poissi pluss 4 YFUkat. Need "mängud" olid ka selleks, et vaadata, kas me suudame ikka teiste inimestega suhelda ja kompromisse leida. Näiteks oli ühe mängu nimi "Eurorong". Oli nimekiri igasugustest X inimestest ja sa pidid valima, et keda sa tahaksid endaga ühte vagunisse nädal aega kestavale rongisõidule. Samuti pidid valima 3 inimest, keda sa kindlasti enda vagunisse ei tahaks. Oma otsuse pidi ära ka põhjendama. Lõpuks pidi grupi peale (minu grupis oli peale minu veel 2 poissi ja 2 YFukat) ühisele otsusele jõudma, et keda me siis tahame oma vagunisse ja keda mitte. See oli isegi täitsa fun. Kõige veidram asi, mida me tegime, oli siiski Baby Shark. Suht ajuvaba ja totakas tunne tekkis :D
Lõpp oli veits teistmoodi, aga põhimõtteliselt tegime samasugust asja.
Üleüldse mul oli vahepeal hull vanuri tunne seal valimispäeval, sest teised, kes vahetusaastale minna tahtsid, olid kuskil 8.-10.klassi lõpetajad. Pole nii palju nooremad minust, aga siiski, tekkis lihtsalt selline tunne, suht lamp, ma tean.
Valimispäeva lõpus oli intervjuu igaühega eraldi. See polnud ka midagi hirmsat, kuigi ma olin nagu hirmunud metsloom autotulede valguses. Ma lihtsalt ei suutnud oma mõtteid kuidagi kokku koguda ja normaalseteks lauseteks moodustada. Nad lihtsalt küsisid täiesti common küsimusi sinu ja sinu elu kohta ja miks sa üldse vahetusaastale minna tahad. Mina muidugi mõtlesin siis, et lähen suveks Ungarisse. Pärast intervjuud tuli vanematele infotund vms, kus räägiti, et ka vanematele on vahetusaasta raske (saadad ju ikkagi oma lapse minema) ning soovitati võtta omale perre vahetusõpilane, sest üks voodi jääb tühjaks ja nii pole see lapse ärasaatmise üleelamine nii raske. Nojah, minu ema lihtsalt istus õnneliku näoga ja arvas, et teda see jutt ei puuduta.
Valimispäev toimus mul laupäeval ja esmaspäeval sai vastuse teada, et kas läbisid valimispäeva või mitte. Ootusärevus oli ikka sees, aga ma rahustasin ennast maha ja mõtlesin, et miks ma ei peaks saama :D Peaasi ongi, et sa ise tahaks seda ja et ei oleks vanemate sunnil sinna läinud.
Ühesõnaga valimispäev on päris fun ja ei tasu üldse karta seda. YFUst saab alati megapositiivse meeleolu kaasa ja seda tegi ka valimispäev. Pärast valimispäeva jäi mulle pähe kummitama üks küsimus: Miks sa tahad minna suveks ja mitte terveks aastaks? Ei teagi, miks see mind nii väga mõjutas sel hetkel, aga mõjutas ja nüüd lähengi aastaks minema :D On ikka veider, kuidas inimesed võivad su elu muuta ja sulle häid ideid pähe istutada. Keegi ei üritanud mulle auku pähe rääkida, et ära mine ainult suveks, lihtsalt ma ise ei saanud enam oma otsusest aru.
Valimispäeval saab süüa ka. See on oluline fakt, mis vajas äramainimist :D YFUs on reegel: Keegi ei lahku enne, kui kõik toit on laualt kadunud. Vähemalt nii nad ise väidavad. Raudselt hiljem sööks nad kogu toidu ise ära ju :D
Gotye - Somebody That I Used To Know (feat. Kimbra)
Ainult seda kuulasingi, see laul seostub mulle nii oma otsusega vahetusõpilaseks hakata :)