Krimmi sõda (1853–1856) tulenes Türgi survest tulenevast Venemaa ohust mitmetele Euroopa huvidele. Nõudnud Venemaalt Doonau vürstiriikide evakueerimist, piirasid Briti ja Prantsuse väed 1854. aastal Sevastopoli linna. Kampaania kestis terve aasta, kus kuulsate tülide seas oli ka Balaclava lahing ja selle “Valgusbrigaadi laadimine”. Seistes silmitsi kasvavate kaotuste ja Austria suurenenud vastupanuga, nõustus Venemaa 1856. aasta Pariisi lepingu tingimustega. Osaliselt meenutades Florence Nightingale haavatute tööd, kujundas Krimmi sõda Euroopa jõustruktuuri ümber.
Krimmi sõda oli Venemaa surve tõttu Türgile, mis ohustas Suurbritannia kaubanduslikke ja strateegilisi huve Lähis-Idas ja Indias. Prestiiži eesmärgil kriisi provotseerinud Prantsusmaa kasutas sõda, et kindlustada liit Suurbritanniaga ja taastada oma sõjaline jõud.
Inglise-Prantsuse väed kindlustasid Istanbuli enne Venemaa blokeerimisega toetatud Musta mere, Läänemere, Arktika ja Vaikse ookeani piirkonna rünnakut. Septembris 1854 maabusid liitlased Krimmis, kavandades Sevastoopoli ja Venemaa laevastiku hävitamist kuue nädala jooksul enne Türgisse tagasitõmbumist. Pärast võitu Alma jõel kõhklesid nad venelastes, tugevdasid siis linna ja ründasid Balaklava ja Inkermani lahingutes liitlaste külgi. Pärast kohutavat talve kärpisid liitlased Venemaa logistikat, okupeerides Aasovi mere, sundides siis kõrgemat merepõhist logistikat kasutades venelased 8. – 9.
Läänemeres, mis on samuti suur teater, vallutasid liitlased 1854. aastal Ahvenamaa Bomarsundi linnuse ja hävitasid 1855. aastal Helsingi dokihoone Sveaborgi. Need operatsioonid pidasid teatris kinni 200 000 Vene sõjaväelast. Inglased valmistusid 1856. aastal hävitama Cronstadti ja Peterburi, kasutades selleks soomustatud sõjalaevu, aurupüssilaevu ja mörtlaevu.
Sunnitud kaotusega leppima, otsis Venemaa 1856. aasta jaanuaris rahu. Ta oli kaotanud 500 000 sõjaväelast, peamiselt haiguste, alatoitumuse tõttu ja majanduse kokkupuude oli rikutud ning primitiivsed tööstused ei suutnud moodsaid relvi toota. Liitlaste sõjaeesmärgid piirdusid Türgi kindlustamisega, kuigi prestiiži huvides soovis Napoleon III oma dünastia kindlustamiseks Euroopa konverentsi.
Pariisi rahu, mis allkirjastati 30. märtsil 1856, säilitas Türgi valitsuse Türgis kuni 1914. aastani, halvatas Venemaa, hõlbustas Saksamaa ühendamist ja paljastas Suurbritannia võimu ja merevõimu tähtsuse ülemaailmsetes konfliktides. See mõjutas ameeriklase käitumist suuresti Kodusõda . Krimmi mõiste kasutamine ja vaimustus silmatorkavatest sündmustest nagu „Valgusbrigaadi laadimine“ on varjutanud konflikti ulatuse ja olulisuse.
A. D. Lambert
Lugeja kaaslane Ameerika ajaloos. Eric Foner ja John A. Garraty, toimetajad. Autoriõigus © 1991, autor: Houghton Mifflin Harcourt Publishing Company. Kõik õigused kaitstud.