Mis on tõhus õppimine?
Loova Põlvkonna koolitusprogrammid ja õppematerjalid - eesmärgiga arendada kriitilist mõtlemist ja probleemide lahendamist - tuginevad paljudele rahvusvahelistele haridusuuringutele.
OECD haridusuuringute keskus on teinud kõige olulisematest uuringutest kokkuvõtteid. Paar aastat tagasi avaldasid nad raamatu “The Nature of Learning”, milles kirjeldatakse seitset tõhusa õppimise põhimõtet. Meie oleme oma meeskonnaga lisanud veel kolm teemat (mõtlemine, loovus, projektiõpe) ning koostanud nimekirja 40 kõige olulisemast artiklist. Heade vabatahtlike abiga oleme alustanud nende artiklite eestindamist. Lisaks ingliskeelsetele artiklitele leiate mõned eestikeelsed lühikokkuvõtted allpool. Kui keegi soovib veel kaasa lüüa tõlkimisel-kokkuvõtmisel, siis palun võtke ühendust firstname.lastname@example.org.
Suur aitäh abi eest artiklite eestindamisel: Marvi Eiland, Liia Kaarlõp, Kristina Mägi, Kaarel Oja, Mirjam Puumeister, Piret Põldver, Helene Urva.
Teema nr 1: õppijate kaasatus ja vastutuse võtmine
Õppija areng on õppetegevuse kõige olulisem eesmärk. Õppija aktiivne kaasatus on tõhusa õppimise eelduseks. Kui tema tähelepanu on suunatud mujale, siis kannatab (reeglina) uute teadmiste, oskuste ja isikuomaduste omandamine. Õppija kaasamine eeldab erinevate meetodite rakendamist. Ühelt poolt on õpetajal oluline nn traditsiooniline roll teadmiste ja oskuste edasiandmisel (selgitamine, ette näitamine, harjutuste juhendamine, küsimuste küsimine, mis panevad õpilast mõtlema jne). Teisalt on oluline rakendada koostöise, uurimusliku ja projektiõppe vorme, et õppijaid aktiivsemalt kaasata.
Tõhusa õppimise esimesel põhimõttel on üks tahk veel. Õpetaja oluline ülesanne on aidata õpilasel kujuneda eneseteadlikuks õppijaks, kes suudab enda eest vastutust võtta. See tähendab, et aja jooksul omandab õpilane oskuse jälgida, hinnata ja ka kontrollida seda, kuidas ta uusi teadmisi ja oskusi omandab (nn meta-kognitiivsed oskused). Samuti on oluline, et õpilane õpib oma emotsioone ja motivatsiooni õppimise käigus kontrollima.
- Schneider (2010). The cognitive perspective on learning: ten cornerstone findings. Teadusuuringute kokkuvõte (20 lk), mis kirjeldab kognitiivteaduse kõige olulisemaid järeldusi. Eestikeelne lühikokkuvõte.
- Strong (1995). Strengthening student engagement. Õpetajatele kirjutatud populaarteaduslik artikkel (5 lk), kirjeldab nelja tingimust, mis on vajalikud õpilaste kaasamiseks.
- Willingham (2009). Why don't students like school? Õpetajatele kirjutatud populaarteaduslik artikkel kokkuvõttega kognitiivteaduse järeldustest - väga olulised ideed, mis mõjutavad õpilaste kaasatust (10 lk). Eestikeelne lühikokkuvõte.
- Willingham (2011). Can teachers increase students' self-control? Õpetajatele kirjutatud populaarteaduslik artikkel sellest, kuidas enesekontrolli ja vastutuse võtmist õpetada (5 lk)
- Willingham (2004). The privileged status of story. Õpetajatele kirjutatud populaarteaduslik artikkel sellest, miks õpilane pöörab rohkem tähelepanu lugudele (3 lk)
Teema nr 2: koostöö ja ühisõpe
Inimese aju arengut uurides on avastatud, et suhtlemine ja koostöö tegemine on inimese jaoks loomulik seisund. Neuroteadus on leidnud, et uute teadmiste omandamine toimub kõige paremini just inimestevahelises suhtlemises. Koostöine õpe, kui see on hästi korraldatud, omab positiivset mõju kõigile õpilastele: nende teadmistele, käitumisele ja ka õppimisse suhtumisele.
See ei tähenda, et iseseisev õppimine ja uurimine ei oleks väärtuslikud. Iseseisev töö mõne teema põhjalikumal uurimisel ning ülesannete-probleemide lahendamisel on samuti vajalikud oskused, mida tuleb õppida, eriti vanemas kooliastmes.
- Draft PISA 2015 Collaborative Problem Solving Framework. PISA hindamisraamistik, mida kasutatakse 2015. aastal koostöise probleemilahendusoskuse hindamiseks (31 lk + lisad).
- Hesse (2012). Framework for teachable problem solving skills. Uuringute kokkuvõttel põhinev ettepanek, kuidas õpetada ja hinnata koostöös probleemide lahendamise oskust (26 lk).
- Johnson (2005). New developments in social interdependence theory. Teaduslik ja väga põhjalik artikkel uuringutest koostöö, konkurentsi ja individualismi kohta, ning nende rakendamisest hariduses ja ettevõtluses (75 lk).
- Kohn (1992). Resistance to cooperative learning. Artikkel sellest, mike koostöine õpe ei ole leidnud laiemat kasutamist, hoolimata põhjalikest uuringutest, mis kirjeldavad koostöise õppe positiivset mõju (17 lk)
- Slavin (2010). Co-operative learning: what makes group-work work? Teaduslik artikkel, mis kirjeldab kõige tõhusamaid koostöise õppe meetodeid (18 lk). Eestikeelne lühikokkuvõte.
Teema nr 3: õppija motivatsioon ja emotsioonid
Õppimine on tegevus, kus õppija kognitiivne areng (ehk see, kuidas ta uusi teadmisi ja oskusi omandab) on tihedalt läbi põimunud tema emotsioonide ja motivatsiooniga. Positiivne kuvand endast kui õppijast ja ka konkreetsest õppeainest on olulised eeldused, et õppimine oleks tõhus. See ei tähenda, et õpetaja peab olema õpilaste suhtes alati “kena”. Teatud olukorras võib õpilase julgustamine teha rohkem kahju kui kasu. Peamine eesmärk ei ole see, et õppimine peaks olema tingimata nauditav. Esmatähtis küsimus on see, kuidas muuta õppimist tõhusamaks.
Võime õppijaid motiveerida ning aktiivselt kaasata on üks põhjuseid, miks mitmed uuenduslikud õppeviisid on edukad, näiteks tehnoloogia kasutamine õppes, koostöine õpe, uurimuslik õpe ja õppimine läbi heategevuse (ehk service learning).
- Boekarts (2010). The crucial role of motivation and emotion in classroom learning. See teaduslik artikkel kirjeldab, kuidas õpetaja saab erilist tähelepanu pöörata õppija motivatsioonile ja emotsioonidele (17 lk). Muuhulgas on siin kirjas "8 reeglit". Eestikeelne lühikokkuvõte.
- Brophy (1987). Synthesis of research on strategies for motivating students to learn. Lühikokkuvõte uuringutest, käsitleb erinevaid tingimusi, mis on vajalikud motivatsiooni tekitamiseks/säilitamiseks: eeltingimused, kõrged ootused, välised motivaatorid, sisemised motivaatorid, motivatsiooni stimuleerimine (10 lk).
- Dweck (2007). The perils and promises of praise. Üks tunnustatumaid motivatsiooniteema eksperte selgitab õpetajatele, miks kiitmine - kui seda teha valesti - omab negatiivset mõju. Õigel moel kiitmine on samas õpilasele väga motiveeriv (7 lk). Eestikeelne lühikokkuvõte.
- Willingham (2005). How praise can motivate or stifle. Väga hea kokkuvõte tingimustest, millal ja kuidas õpilast kiita, ning millal ja kuidas seda mitte teha (7 lk). Eestikeelne lühikokkuvõte.
Teema nr 4: iga õppija erisustega arvestamine
Õpilased erinevad teineteisest mitmel moel, mis mõjutab nende õppimist. Nende varasemad teadmised on erinevad, samuti võimed, eelistatud õppestiilid ja strateegiad, huvid, motivatsioon, enesetõhusus, emotsioonid, sotsiaalmajanduslik ja kultuuriline taust. Kõige olulisem on õpetajal arvestada õppijate varasemaid teadmisi ja oskusi. Uuringud on näidanud, et uute teadmiste ja oskuste omandamine toimub just varasematele teadmistele ja oskustele tuginedes. Seda arvestades võib õpetaja aru saada, millised on õpilaste (ja gruppide) tugevused ja arenguvajadused, mis tõhusat õppimist võimaldab või takistab.
- Armstrong (2012). First, discover their strengths. Thomas Armstrong selgitab, kuidas aidata erivajadustega õpilastel koolis oma potentsiaali rakendada, toetades nende tugevusi.
- Assisting students struggling with mathematics (2009). Paljudel uuringutel tuginev kokkuvõte kirjeldab praktilisi ideid, kuidas toetada õpilasi, kellel on matemaatikas raskusi (47 lk + lisad).
- Assisting students struggling with reading (2009). Paljudel uuringutel tuginev kokkuvõte kirjeldab praktilisi ideid, kuidas toetada õpilasi, kellel on lugemises raskusi (30 lk + lisad).
- Huebner (2010). What research says about differentiated learning. Lühikokkuvõte (2,5 lk) diferentseeritud õppe teemalistest uuringutest.
- Willingham (2009). Teaching to what students have in common. Väga hea populaarteaduslik artikkel (4 lk) sellsest, miks on targem arvesse võtta õpilaste sarnasusi (selles osas, kuidas nad kõige tõhusamalt õpivad), mitte keskenduda liiga palju individuaalsetele erisustele.
- Willingham (2009). Why don't students like school? Õpetajatele kirjutatud populaarteaduslik artikkel kokkuvõttega kognitiivteaduse järeldustest. Muuhulgas kirjeldab see artikkel, kuidas on vajalik arvesse võtta õpilaste erisusi varasemates teadmistes ja oskustes (10 lk). Eestikeelne lühikokkuvõte.
Teema nr 5: kõrged ootused iga õppija suhtes
Tõhusas õpikeskkonnas peab iga õppija pingutama parasjagu – just nii palju, et pidevalt pisut edasi areneda, arvestades oma varasemaid teadmisi ja oskusi. Paralleelselt tuleb tähele panna ka seda, et ühelgi õpilasel ei oleks võimalik ennast pikemaks ajaks “välja lülitada”. Paremate õpitulemustega õpilased võivad aidata teisi, kellel on nõrgemad tulemused. Seeläbi arenevad kõik.
Kuigi õpikeskkond peab nõudma igalt õpilaselt parajat pingutust, on oluline ka õpilasi mitte üle koormata. Liigse surve avaldamine ei toimi, sest see on õpilastele demotiveeriv ning kahandab õppimise efektiivsust. Igal inimesel on loomulikud (kognitiivsed) piirangud uute teadmiste ja oskuste vastuvõtmiseks ning nendega tuleb arvestada.
- Dweck (2010). Even geniuses work hard. Lühike artikkel sellest, kuidas tekitada õpilastes arengule ja õppimisele orienteeritud suhtumist (3 lk).
- Encouraging girls in math and science (2007). Paljudel uuringutel tuginev kokkuvõte kirjeldab praktilisi ideid, kuidas tekitada tüdrukutes soovi matemaatikad ja loodusteadusi õppida (32 lk + lisad).
- Lamy (2013). How preschool fights poverty. Eelkoolil on eriti suur roll nende laste arengu toetamisel, kes on oma eakaaslastest kognitiivse (nt sõnavara) ja sotsiaalse arengu mõttes maha jäänud ning kes sageli tulevad vaesematest peredest (3,5 lk + viited).
- Schneider (2010). The cognitive perspective on learning: ten cornerstone findings. Teadusuuringute kokkuvõte (20 lk), mis kirjeldab kognitiivteaduse kõige olulisemaid järeldusi selle kohta, kuidas mõtlemine ja õppimine toimub. Eestikeelne lühikokkuvõte.
Teema nr 6: Selged eesmärgid, kasulik tagasiside
Tõhusas õpikeskkonnas on õpilastel väga selge, mida neilt oodatakse, mida nad peavad tegema ja miks. Vastasel juhul õppija motivatsioon kahaneb, tal on keeruline teadmiste vahel seoseid luua ning on vähem tõenäoline, et ta tahab ja suudab oma õppimise eest ise vastutust võtta.
Kujundav hindamine on samuti 21. sajandi õpikeskkonna oluline osa. Õppijatele on vaja pakkuda sisulist, regulaarset ja tähendusrikast tagasisidet. Seda tuleb anda sõbralikul moel ja parajas koguses, et õppija jaoks ei tekiks info üleküllust.
Õpetajate jaoks on kujundav hindamine vajalik, et aru saada, kuidas erinevad õpilased õpivad ning kuidas õppetegevust vajadusel muuta, et kõik õpilased tõhusamalt õpiksid. Uuringud näitavad selget seost kujundava hindamise ja tõhusa õppimise vahel. Selleks, et omada soovitud positiivset mõju, peavad need hindamispraktikad muutuma õpetaja igapäevatöö loomulikuks osaks.
- Using student achievement data to support instructional decision making (2009). Kuidas õppetöö sisu ja korraldust muuta vastavalt andmetele õpilaste õppetulemuste kohta.
- Wiliam (2010). The role of formative assessment in effective learning environments. Kujundava hindamise roll tõhusas õpikeskkonnas - kokkuvõte teadusartiklitest. Eestikeelne lühikokkuvõte.
- Willingham (2003). How to Help Students See When Their Knowledge Is Superficial or Incomplete. Mida teha, et õpilased oskaksid hinnata, millal nende teadmised on pealiskaudsed või puudulikud? Lühike artikkel (1 lk).
- Willingham (2003). Why Students Think They Understand—When They Don't. Sageli õpilased arvavad, et nad on mingist materjalist aru saanud ja siis nad ei püüa enam, et antud teemat rohkem õppida. Kognitiivteaduse uuringute kokkuvõte sellest, kuidas paremini hinnata, kas õpilane on materjalist päriselt aru saanud või mitte (4 lk).
Teema nr 7: seosed õppeainete vahel ja õppetegevustega väljaspool kooli
Õpilane arendab mõtlemisoskust, organiseerides oma baasteadmisi ning luues oma teadmistest ja ideedest “suurt pilti”. See võimaldab õpilastel teadmisi ja oskusi uues kontekstsis rakendada, uusi probleeme lahendades. 21. sajandil on selline võimekus väga oluline. Samas tuleb tunnistada, et seda pole sugugi lihtne saavutada.
Kui õpilane lahendab probleeme, mis on tema jaoks tähendusrikkad ning reaalse eluga seotud, siis see suurendab tema motivatsiooni ja aktiivset kaasatust. Projektiõpe, uurimuslik õpe ja kogukonnapõhine õpe pakub selleks võimalusi.
- Barron (2010). Prospects and challenges for inquiry-based approaches to learning. Uurimusliku õppe võimalused ja väljakutsed - lühikokkuvõte teadusuuringutest (17 lk + väga põhjalikud viited allikatele). Eestikeelne lühikokkuvõte.
- Furco (2010). Community as a source for learning. See artikkel analüüsib õppimist läbi kogukondliku töö võimalusi ja mõju (service learning, st midagi ühiskondlikult kasuliku töö ja vabatahtliku töö vahepealset; 16 lk + viited).
- Schneider (2010). The cognitive perspective on learning: ten cornerstone findings. Teadusuuringute kokkuvõte (20 lk), mis kirjeldab kognitiivteaduse kõige olulisemaid järeldusi selle kohta, kuidas mõtlemine ja õppimine toimub. Eestikeelne lühikokkuvõte.
- Schneider (2010). The effects of family on children's learning and socialisation. Teadusuuringute kokkuvõte perekonna mõjust lapse õppimisele: kuidas, mida ja millal perekond mõjutab. Samuti annab artikkel soovitusi, kuidas kooli ja perekonna sidet tugevdada (17 lk + põhjalikud viited).
Teema nr 8: mõtlemine (analüütiline, kriitiline mõtlemine, probleemide lahendamine)
Analüütiline ning kriitiline mõtlemine ja probleemide lahendamine on omavahel tihedalt seotud. Seetõttu koondasime need oskused ühe uurimisteema alla. Siin on mitu erinevat komponenti: võime mingit küsimust erinevatest vaatenurkadest vaadelda; analüüsida probleemide põhjuseid; olla avatud uutele faktidele ja tõendusmaterjalile, mis seavad su varasema seisukoha kahtluse alla; võime rahulikult ja erapooletult argumenteerida; tuvastada eeldusi ning hinnata nende tõesust; teha olemasoleva info põhjal informeeritud otsuseid.
Tunnetusteaduses (e. kognitiivteaduses) on uuritud, kuidas kriitilist ja analüütilist mõtlemist arendada. Tänaseks on jõutud kolme järelduseni. Esiteks, kriitiline mõtlemine on tihedalt seotud konkreetse teemavaldkonnaga, st. kriitiline mõtlemine ei ole üldine oskus, mida oleks võimalik abstraktselt õppida ning ükskõik millises kontekstis rakendada. Näiteks: oskus mõnda ajalooperioodi kriitiliselt analüüsida ei kandu automaatselt üle oskuseks matemaatilisi probleeme lahendada. Teiseks, igal inimesel – sealhulgas ka väikestel lastel ja erinevate võimetega õpilastel, mitte ainult kõige võimekamatel – on suutlikkus omandada meta-kognitiivseid strateegiaid, mille abil kriitiliselt või analüütiliselt mõelda. Kolmandaks, suutlikkus kriitiliselt mõelda vajab palju harjutamist. Aja jooksul tekib ka vilumus analüütilise mõtlemise “mustreid” mõnes uues valdkonnas rakendada.
- Lai (2011). Critical thinking: a literature review. Põhjalik kokkuvõte erinevatest kriitilise mõtlemise teemalistest uuringutest (44 lk + viited).
- Mathematical problem solving in grades 4 through 8 (2012). Paljudel uuringutel põhinev kokkuvõte, milles on mitmeid soovitusi, kuidas arendada matemaatilist probleemilahendamisoskust 4-8 klassini (46 lk + erinevad lisad ja viited).
- Willingham (2007). Critical thinking: why is it so hard to teach? Kognitiivteaduse uuringutel tuginev suurepärane artikkel sellest, miks kriitilist mõtlemist on nii raske õpetada ja kuidas seda siiski teha (11 lk). Eestikeelne lühikokkuvõte.
- Willingham (2006). How knowledge helps. Artikkel sellest, kuidas teadmised aitavad tõsta lugemise kiirust, arusaamisoskust ja ka mõtlemisvõimet (7 lk + viited).
Teema nr 9: loovus
Loovuse mõistel on väga palju erinevaid tähendusi. Me võime kasutada ühte üsna laialt levinud definitsiooni: loovus on “kujutluse rakendamine, et luua midagi originaalset ja väärtuslikku”. Uuringute põhjal on välja koorunud mitu erinevat viisi, kuidas loovust arendada: paljude võimalike ideede ja lahenduste väljamõtlemine; mõne konkreetse idee sügavam analüüs või arendamine; avatus ja julgus ideid katsetada ning oma sisemist häält kuulata. Oluline on märkida, et loovus on enamat kui lihtsalt seoste loomine ja uute võimaluste ettekujutamine. Lisaks on vaja järjekindlust, et luua mingi uus lahendus või asi, mis on originaalne ja samas ka väärtuslik.
- Creative teaching and learning (2012). Artiklike ja praktiliste nõuannete kogumik selle kohta, kuidas arendada loovust (46 lk + viited). Käsitletakse järgmisi teemasid: õppekava kohandamine, loovad õppemeetodid, loovus tundide ettevalmistamisel, füüsiline õppekeskkond, raskuste ületamine. Iga artikli pikkus keskmiselt 3-6 lk. Eestikeelne lühikokkuvõte.
- Research summary - fostering creativity. Lihtne ja praktiline kokkuvõte õpetajatele loovuseteemaliste uuringute kohta (9 lk).
- Sternberg (2006). The nature of creativity. Teaduslik artikkel loovuse olemuste kohta (11 lk + viited).
- Treffinger (2002). Assessing creativity. Õpetajatele ja haridusjuhtidele kirjutatud kogumik selle kohta, kuidas loovust hinnata. Kas loovust on võimalik mõõta? Millised on olemasolevad tööriistad loovuse hindamiseks (Lühikokkuvõte 10 lk, kokku 70 lk + lisad.)
Teema nr 10: Projektiõpe
Projektiõppe raames lahendavad õpilased mingit reaalset probleemi või uurivad mõnda olulist küsimust, omandades seeläbi väärtuslikke oskusi ja teadmisi. Projekti kavandades sõnastatakse esmalt nn keskne küsimus, mis peaks olema huvitav nii õpilastele kui ka õpetajale. Samuti pannakse projekti kavandamise faasis paika õppe-eesmärgid: teadmised, oskused ja isikuomadused, mis on (enamasti) riikliku õppekavaga seotud ja konkreetsetele õpilastele just kõige olulisemad. Projektide juures on veel mitu komponenti: õpilastel on võimalus teha reaalseid valikuid; õpilased töötavad gruppides ja õpetaja peamine roll on olla juhendaja; õpilased parandavad pidevalt oma tööd, tehes mitu mustandit või testversiooni; saavad oma tööle tagasisidet (õpetajalt, kaasõpilastelt, ekspertidelt); projekti lõpptulemuseks luuakse midagi väärtuslikku, millest võiks olla kasu inimestele väljaspool nende klassi; õpilased esitlevad oma töö tulemust projekti lõppedes avalikkusele (lapsevanemad, eksperdid jne).
- Barron (2010). Prospects and challenges for inquiry-based approaches to learning. Uurimusliku õppe võimalused ja väljakutsed - lühikokkuvõte teadusuuringutest (17 lk + väga põhjalikud viited allikatele). Eestikeelne lühikokkuvõte.
- Kirschner (2006). Why Minimal Guidance During Instruction Does Not Work: An Analysis of the Failure of Constructivist, Discovery, Problem-Based, Experiential, and Inquiry-Based Teaching. Avastusõpe, kus õpetajal on minimaalne roll õpilase juhendamisel, on üsna populaarne. Suurem osa uuringuid on siiski tõestanud, et õpetajal peab olema aktiivne roll uute teadmiste õpetamisel ja õpilaste juhendamisel. Oluline artikkel (10 lk + viited).
- Larmer (2010). Seven Essentials for Project-Based Learning. Väga lühike artikkel, mis põhjendab, et edukad projektid eeldavad sügavat õppimist ja põhjalikku tööd õppematerjaliga (3 lk). Eestikeelne lühikokkuvõte.