Kõik sai alguse sellest, et mul külas olevat õde kutsus enda juurde tema endine klassiõde. Ta kutsus meid imekaunisse Lääne-Virumaal asuvasse Vergi külla, kus tal on mere ääres suvila.
Et õde paistab oma tutvusringkonnas imeilusate asjadega silma, siis tekkis käigu pealt mõte mitte niisama terrassil kohvetada, vaid võtta ette jalutuskäik mere äärde, kust kive korjata, millele hiljem maalingud peale teha.
Seal kandis oli miskipärast kaldal vähe kive, kuid meres solberdades leidus hea otsimise peale just need vajalikud. Algselt kogusime hiilgama suure hunniku kive, kuid kaine mõistus käskis siiski pooled neist maha jätte, no kes neid ikka tarida jaksab!
Mõnus õhtupoolik möödus vaikselt nina töös nohisedes linnulennul. Igaüks joonistas nii kuis oskas ja kõik jäid lõppkokkuvõttes vahvad.
Kõiki töid ei jõudnud muidugi valmis, osad pidi kodus lõpetama. Kodus pidi ka tööd üle lakkima, sest muidu nad poleks ilmastikukindlad.
... ja mulle jäi kingituseks seentega kivi. Sest seenehooaeg oli just alanud ja sügiski varsti terendab:)