Meenutasin rahvaasemikule kisa ja kära, mis puhkes treener Anatoli ·miguni ümber üheksakümnendate aastate keskpaigas. Siberist Zlatoustist pärit Vene erusõjaväelasel oli oma sünnimaa kodakondsus, kuid tal tekkisid viisaprobleemid.
Hea, et ta jõudis kodakondsustaotluse sisse anda enne seaduse jõustumist, sest välisriigi relvajõududes teeninud sõjaväelasele olnuks kodakondsuse andmine küllaltki problemaatiline. Kuigi kõigile oli selge, et Anatoli ·migunil on tänu tütar Kristina edukatele suusasõitudele erilised teened Eesti riigi ees. Nagu olid ka Johann Voldemar Jannsenil...
Abeljanov põrus eksamil
2000. aastal sai eriteenete eest kodakondsuse Kalevi korvpallimeeskonna kunagine keskmängija Ra‰id Abeljanov.
Intervjuus Sporditähele tunnistas ta vene keeles: “Muidugi püüdsin neid pabereid lihtsamalt saada, aga paar-kolm aastat lükati mu taotlus tagasi. Ikka oli kiiremini vaja kodakondsus anda mõnele maailmameistrivõistlustele sõitvale hokimängijale või maletajale. Mina töötasin koos Jaanus Levkoiga noortekoondise juures ja minulgi oli vaja dokumendid korda saada. Suurt abi ja toetust osutasid mulle Peep Aaviksoo ja Toomas Savi.”
Kodakondsusest on Abeljanovil kasu üksnes reisimisel, veel aastapäevad tagasi oli ta kahel korral läbi kukkunud keeleeksamil, mis tõstnuks tema kvalifikatsiooni treeneri ja õpetajana. “Eesti keel on raske ja kippus vahepeal ununema,” kurtis aastaid Ungaris elanud hiiglane.
Abeljanovi püüe omandada vähemalt keskmisel tasemel eesti keele oskus ei tekita minus kahtlust. Küll aga panevad pead vangutama mõned teised isikud kõnealuses nimekirjas. Näiteks sai 2004. aastal kodakondsuse eriliste teenete eest Sillamäe kergejõustikuklubi treener Jevgeni Terentjev, Eesti spordiseltsi Kalev auliige. Küllap on tegemist tubli treeneriga, aga Kalevi esimehe Peeter Kreitzbergi väitel kirjutas Terentjev 2005. aasta suvel Sillamäe kergejõustikuklubi nimel alla tema- vastasele umbusaldusele, “kuigi ei saanud üldse eesti keelest nii palju aru, et mõista, mida ta toetab”. (Eesti Spordileht).
Raske on mõista õpetajat või treenerit, kes pole suutnud taasiseseisvuse viieteistkümne aasta jooksul omandada elementaarsemalgi tasemel eesti keelt. Kuidas ta siis lapsi õpetab? Kindlasti vene keeles, aga kas ka venemeelselt?
Kultuuriministeeriumi spordiosakonna juhataja Tõnu Seil tunnistab, et eriteenete eest Eesti kodakondsuse andmine ei muuda inimese loomust. “Kõik oleneb inimesest, kas ta tuleb Eesti ühiskonnaga kaasa või mitte,” lausus ta.
Heaks näiteks tõi spordiametnik kergejõustiklase Pavel Loskutovi, kel on erilised teened tänu Euroopa meistrivõistlustel võidetud hõbemedalile, kuid kes pole vajanud valitsuse meelehead kodakondsuse taotlemisel.
Kuigi viimastel aastatel on eriteenete eest kodakondsuse taotlejate hulk kahanenud, vaadatakse alaliidult või spordiklubilt tulnud taotlused põhjalikult üle.
Kes on Dmitri Suur?
Mullu sai kodakondsuse eriliste teenete eest jäähokimängija Dmitri Suur. Eestis sündinud, kuid Vene kodakondsuse võtnud kaitsja suhtes muutuvad kultuuriministeeriumi spordiametnikud ja jäähokiliidu peasekretär Riho Soonik kidakeelseks.
Tõnu Seili mäletamist mööda esitati Suure kandidatuur esimest korda 2002. aastal. “Lükkasime Suure kandidatuuri kaks kuni kolm korda tagasi,” rääkis ta. “Et jäähokiliit kinnitas mullu, et tegemist on Eesti koondisele vajaliku kaitsemängijaga, esitasime tema kandidatuuri valitsusele.”
Kultuuriministeeriumi spordiosakonna peaspetsialist Malle Englas täpsustas: “Tegemist on Eestis sündinud, aastaid Venemaal mänginud ja praegu USA-s mängiva sportlasega, kes enne abiellumist kandis Dmitri Rodini nime. Ta ei ole Vene kodakondsusest loobunud ning Eesti kodakondsusest huvitatud. Seetõttu ongi talle kodakondsus antud tinglikult.”
“Paha lugu,” tunnistas Tõnu Seil. “Kui ta ise initsiatiivi üles ei näita, ei saa ta Eesti koondise eest mängida,” ütles alaliidu peasekretär Riho Soonik tagantjärele targana.
Aastaid kodakondsus- ja migratsiooniametis töötanuna tundub mulle olukord pentsik. Kas tõesti oleme jõudnud olukorda, kus jagame jaanipäeva ja jõulude eel kodakondsust nagu präänikut? Õigemini määrime seda kõige labasemal kombel kaela, sest vaevalt keegi “Vale-Dmitrilt” nõusolekut üldse küsis.
Dmitri Skiperski juhtum
Aasta eest TVMK jalgpallimeeskonnas Eesti meistriks tulnud Dmitri Skiperski juhtum erineb kardinaalselt Ameerika-Dmitri omast. 1973. aastal Armaviris sündinud endine jalgpallur ja praegune telekanali PBK filmide tõlkija on omandanud eesti keele kõrgtasemel.
Magistritööd eesti keeles kirjutava Skiperski jaoks sai saatuslikuks õppimine ehitusvägede poliitilises sõjakoolis, mis võrdsustas ta võõrriigi relvajõudes teeninud kaadrisõjaväelasega.