Vasakul: Krusensternide Kiltsi haru genealoogiline skeem. EAA. F. 854 n. 3 s. 227
Paremal: Krusensternide suguvõsa Kiltsi haru genealoogiline tabel. EAA. F. 1414 n. 2 s. 124
Krusensternide perekonna ajalugu ulatub tagasi 15. sajandi Saksamaale, kus toona veel Krause nime kandnud perekonna esiisad olid Mansfeldi ja Eislebeni linnakodanikud. Suguvõsa legendaarne esiisa Philip Crusius sündis veel Eislebenis, kuid rändas sealt Eestimaale ning asus Rootsi riigi teenistusse. 9. märtsil 1649. aastal sai Philip Crusius kuninganna Kristiinalt aadlikirja ja nime von Krusenstiern ning samuti mitmed läänimõisad. Oma ainsale ellujäänud pojale Adolf Friedrichile jättis Philip aga küllalt ebameeldiva pärandi: raha oli otsas ja mitmed võlad maksmata, mõisad oli aga riik redutseerinud. Nii asuski Adolf Friedrich ohvitseriks, kuid suri juba 35-aastaselt, jättes maha naise koos väikeste lastega. Pojad asusid isa jälgedes ja tegid samuti karjääri ohvitseridena, võideldes Põhjasõjas. Poegades vanem, Ewert Philipp, langes vangi ja saadeti Siberisse, teine poeg, kes oli isa järgi ristitud samuti Adolf Friedrichiks, langes aga lahingus Soome pinnal. Tema järeltulijatest kujunes perekonna Rootsi haru.
Elanud üle 20-aastase Siberi vangipõlve, pöördus Ewert Philipp von Krusenstern tagasi Eestimaale ning abiellus küllalt hilises eas. Perre sündis kolm poega ja kaks tütart. Vanim poeg, Johann Friedrich, ehitas uuesti üles Põhjasõjas maha põletatud Hagudi mõisa ning saatis oma elu erinevalt esiisadest mööda lihtsa Eestimaa mõisnikuna. Rapla kihelkonnas Hagudis sündis ka tema kaheksanda ning viimase lapsena 8. novembril 1770. aastal tulevane meresõitja Adam Johann von Krusenstern.
Perekond von Krusensterni väljapaistvamad liikmed. EAA. F. 1414 n. 2 s. 159
Ehkki Krusensternide perekonda ei saa liikmete arvult võrrelda suurte Baltisaksa aadlisuguvõsadega, kasvas see suhteliselt kiiresti: kui admirali generatsioonis oli veel 30 liiget, siis järgmistesse põlvkondadesse kuulus juba 43, 93 ning 113 Krusensterni, kelle seas leidus rohkesti väga silmapaistvaid isikuid. Kõige enam oli Krusensternide seas sõjaväelasi, iseäranis aga mereväelasi - kokku 76 ohvitseri, nende seas 9 kindralit ja 7 admirali. Leidus aga ka paljude teiste eluvaldkondade esindajaid: 20 Krusensterni teenis kõrgetes riigiametites või diplomaadina, ligikaudu teist samapalju teenis leiba mõisnikuna, peale nende kuulus perekonda aga veel ka insenere, arhitekte, ehitusmeistreid, pangandustegelasi, ajakirjanikke, õppejõude, juriste, arste, kunstnikke, muusikuid jt.
Kui aadliseisusesse oli perekond saanud 1649. aastal, siis Eestimaa aadlimatriklisse kanti Krusensternid 11. veebruaril 1746. aastal. Perekonna vapil on kujutatud ambu hoidvat punast kätt, mille kohal särab kuldne täht. 1839. aastal lasi Adam Johann von Krusenstern perekonna vappi enda ja oma järeltulijate jaoks kohandada, lisades sinna oma ümbermaailmareisi markeerivaid motiive.
|Krusensternide vapid. Ewert von Krusenstjerni raamatust „Die Familie von Krusenstiern : Krusenstierna - Krusenstjern - Krusenstjerna - Krusenstern : Geschichte - Genealogie – Gedenkstätten.” Wiesbaden, 1981. S. 12.|