BJØRN BOJESEN
1. APRILL 2023
Surmapõlgav ilme näol, astus filosoof Sokrates kohtunike ette. Oli aasta 399 eKr ning Ateena linnriigis süüdistati provokatiivset filosoofi jumalakartmatuses – kuriteos, mis halvemal juhul oli karistatav surmaga.
Sokratese õnnetuseks olid kohtu liikmed tema suhtes juba ette negatiivselt meelestatud. Süüdistus kõlas: „Sokrates rikub seadust sellega, et ajab hukka noorsoo; ta ei tunnista jumalaid, keda linn on omaks võtnud, vaid teisi, uusi deemoneid.“
Pika habemega rändfilosoof mõistis, et peab oma elu päästmiseks käiku laskma kogu oma oraatoriande. Ta žestikuleeris ägedasti ja püüdis tungiva hääletooniga kõneldes veenda pinkidel istunud auväärseid ateenlasi, et ta ei ole mingil juhul atheos ehk „ateist“. Kuigi süüdistajad viitasid tema jumalakartmatutele väljaütlemistele, vastas Sokrates kangekaelselt, et tegelikult kummardab ta linnriigi jumalaid just nii, nagu peab. Paraku põrkasid filosoofi kõik sõnad vastu kohtunike kinnistunud eelarvamusi. Nad olid väsinud tema kuulamisest.