Oluline teave tsütomegaloviiruse kohta raseduse ajal
Paljud inimesed teavad, et CMVI ei ole alati ohtlik haigus, kuid kui tsütomegaloviirus avastatakse raseduse ajal, tekib paanika. See tuleneb sellest, et tsütomegaloviiruse infektsioon teatud tingimustel võib tekitada tüsistusi lootele ja seejärel lapsele. Allpool kaalume, millised on need asjaolud ja mida peab naine raseduse ajal tegema, et tulevikus beebi tsütomegaloviirusnakkust võimalikult kaitsta.
CMVI põhjused raseduse ajal
Enamikul inimestel pole vajalikku teavet nakkusliku tsütomegaloviiruse tegeliku olemasolu kohta nende kehas. See herpetiline viirus ei avane iseenesest, nagu teised nakkused. Sõnaselgelt tunnevad kõik haiguse somaatilised tunnused immuunsuse puudulikkusega inimesi - inimkeha erilist kaitset.
Maksimaalne tõenäosus, et lapsed tegelikult CMV-d pärinevad, juhtub tavaliselt siis, kui nad nakatavad ema tsütomegaloviirust raseduse ajal. Rasedate nakkust antikehade olemasolu korral ei ohusta haigus märkimisväärset ohtu sündimata lapsele.
Kuid rasedad naised on endiselt ohus. Tsütomegaloviirus raseduse ajal võib teatud juhtudel näidata tõsist ohtu. Haiguse vältimiseks on vaja teada herpesviiruse viise. Mõelge mitmele infektsiooni põhjusele, mida rasedad naised sageli kannatavad:
- Seksuaalse infektsiooni tee on täiskasvanute nakkuse põhiline meetod. Viirus siseneb inimkehasse nii nagu traditsiooniline seksuaalne kontaktita ilma kaitsemeetmeteta ja muude seksuaalkokkulepetega, sealhulgas anaalseks või oraalseks. Seetõttu peate raseduse ajal oma partnerilt endalt kontrollima tsütomegaloviiruse esinemist veres, et vältida primaarset infektsiooni, kui rase naine pole seda leidnud.
- Alanenud immuunsus, mis tekib sagedaste stressitingimuste, kehva ebatervisliku toitumise või sagedaste külmetushaiguste tõttu, mida naine sageli raseduse ajal kannatab.
- Tihedad kontaktid nakatunud inimestega - suudledes läbi huulte ja suu limaskesta. Samal ajal on raseduse ajal soovitatav ka tagada, et partner ei ole nakatunud tsütomegaloviirusega ega haiguse taastumist.
- Majapidamine - üldkasutatavate majapidamistarvete (söögiriistade, voodipesu, käterätid jne) kasutamine.
- Vereülekanne - see on äärmiselt haruldane, kuid üsna tõeline nähtus tähendab nakkuse nakatumist doonorvere kaudu või elundi siirdamist viiruse kandjast.
- Õhu-tüüpi piiskad edastatakse tihedalt nakatunud isiku kaudu aevastamise või köhimise ajal, kus vestluse ajal satub viirus tervena inimese kehasse.
Raseduse ajal võib CMV kergesti olla lapse kehas nii emaka ja sünnitusjärgse perioodi jooksul kui ka ema rinnapiima toitmise protsessis.
CMVI ülekandeliinide mitmekesisus on tingitud asjaolust, et infektsiooni saab samaaegselt leida paljudes kehapiirkondades: ema piimas või veres, süljas ja uriinis, samuti pisaraid ja sekretsiooni, mis on tupes.
Tsütomegaloviiruse infektsiooni sümptomid raseduse ajal
Kui immuunsüsteem raseduse ajal naise korral toimib hästi, ei suuda CMV ise ennast tuvastada mingi välise ilmingu tõttu. Viirus on alati unerežiimis ja ootab immuunsüsteemi kaitse vähenemist. Selle ootamise järel tekib infektsioon kiiresti.
Mõtle mõnele tsütomegaloviiruse sümptomitesse, mis võivad tekkida raseduse ajal:
- Tõenäoliselt on haruldane tsütomegaloviiruse nakkusaktiivsuse suurim avaldumine isegi raseduse ajal täiesti normaalse immuunsusega inimestel, ilmneb mononukleoosi sarnane sündroom. Seda väljendab aktiivselt suurenenud kehatemperatuur, üldine halb enesetunne, tohutu peavalu. See sündmus avaldub ligikaudu kakskümmend päeva kuni kahe kuu jooksul infektsiooni hetkest. Mononukleoosi-sarnase sündroomi keskmine kestus võib olla kaks kuni kuus nädalat.
- Raseduse ajal naistel tsütomegaloviirus esineb sageli märke, mis on SARSiga väga sarnased. Selle tagajärjel nakatub paljud rasedad naistel külmetushaiguse tekkeks. Fakt on see, et kõik sümptomid on peaaegu ühesugused: üldine halb enesetunne ja nõrkus; vesine nohu ja mandlite põletik; põletik suurendab süljenäärmeid; kõrge kehatemperatuur. Tsütomegaloviirus erineb ARVI-st sellest, et haigus kestab kauem - neli kuni seitse nädalat.
- Immuunsuse puudumise korral võib tsütomegaloviirus raseduse ajal tekkida tõsiste komplikatsioonide korral. Tavaliselt on selle tagajärjeks pneumoonia või entsefaliit, müokard, pleuriit ja artriit. Lisaks on tõenäoline, et inimese siseisüsteemide erinevate organite vegetatiivsed-vaskulaarsed afektiivsed häired ja isegi mitmed kahjustused.
Väga harva esineb üldistatud vorme, milles nakkused levivad aktiivselt kogu rase naisele:
- aju põletik (enamasti surm);
- siseorganite põletik (neerud, neerupealised, maks, põrn ja pankreas);
- paralüüs (haruldastel rasketel juhtudel);
- kopsude, seedetrakti ja silmade kahjustus.
Seega tuleb rõhutada, et see nakkus leiab aset sümptomidena, mis on väga sarnased külmetushaiguste sümptomitega. Kõik muud loetletud sümptomid ilmnevad väga harva, ainult siis, kui immuunsüsteem on väga nõrgenenud.
CMV ja raseduse diagnoosimine
Tsütomegaloviiruse võimalik esinemine iseseisvalt raseduse planeerimise ajal on peaaegu võimatu. Loomulikult ei avalda viirus, olles unerežiimis, aktiivselt ennast mingil viisil väljendama. Viirusega iseloomuliku aktiivsusega võib infektsiooni kergesti segi ajada teiste somaatiliste sümptomitega sarnaste haigustega.
Selleks, et kinnitada viiruse olemasolu veres, on vaja pöörduda kliinikusse ja teha diferentsiaaldiaat spetsialistiga. Pärast patsiendi visuaalset kontrollimist raviarsti poolt tehakse teatud uuringud. Planeeritakse järgmised tsütomegaloviiruse diagnoosimise komplektid:
- Uriini ja sülje tsütoloogiline arstlik läbivaatus. Biomaterjali (sülg ja uriin) uuritakse mikroskoobi all. Raseduse ajal diagnoositakse tsütomegaloviiruseinfektsiooni hiiglaslike rakkude tegelik ekspositsioon.
- Polümeraasi ahelreaktsioon (PCR). See põhineb CMV DNA-d, mis on viiruse päriliku teate aktiivne kandja ja on tingimata selle sees. Arstliku läbivaatuse jaoks kasutatakse skreipi ja verd, samuti sülge, röga ja uriini.
- Seerumi seroloogilised uuringud. Nende uuringute eesmärk on tuvastada antikehad. Uuritakse kõige õigemat meetodit - erinevate immunoglobuliinide (IgM, IgG) ELISA määramist.
Immunoglobuliinid M (IgM) moodustuvad tavaliselt 28 kuni 49 päeva pärast nakatumist. Nende kõrge tase väheneb immuunvastuse täiendava moodustumisega, samal ajal kui immunoglobuliinide G (IgG) arv korrutatakse.
Immunoglobuliinid on valgud, mida toodavad vererakud. Nad on tihedalt seotud patogeenidega, mis omakorda jõuavad aktiivselt inimkehasse ja moodustavad kergesti kompleksi.
IgG immunoglobuliinide pidev esinemine viitab sellele, et infektsioon on varem esinenud ja antikehad on juba välja töötatud. IgM-i immunoglobuliini õigeaegne tuvastamine kinnitab selgelt viiruse esmakordset manustamist inimese kehasse.
Kui IgG ja IgM-i immunoglobuliine ei esine, tekib eakatele ema automaatselt antikehade puudumisel organismi esmase nakkuse ohu. See omakorda on täis loote füüsilise tervise võimalikke tagajärgi.
Lapsega, kes on sündinud nakatunud emalt esimesel ja pooleteise sünnipäeva jooksul, uuritakse IgG ja IgM antikehade olemasolu vereanalüüse. Kui lapse verd tuvastati immunoglobuliini IgG, ei ole see sugutsioneeritud tsütomegalia iseloomulik sümptom. Igakordne IgM-i immunoglobuliin kinnitab nakkushaiguse ägedat staadiumi.
Tsütomegaloviiruse ravimeetodid rasedatel naistel
Tsütomegaloviirus raseduse ajal on peaaegu võrreldamatu, eriti esimese nakkuse korral. Mõnel juhul on loote arengus suhteliselt suur tõenäosus paljude somaatiliste kõrvalekallete esinemiseks. Ebasoodsate tagajärgede ohtu lootele vähendatakse märkimisväärselt, kui rasedate ema saab spetsialistide konsultatsioone ja ekspertiisi kliinikusse.
Vajalik on ravida tsütomegaloviiruse infektsiooni rasedatel naistel, mis tuvastatakse laboratoorsete analüüside abil latentse viirushaiguse reaktiveerimisel. Nagu ka esialgse nakkuse korral ägedas vormis.
Kahjuks ei ole kaasaegne meditsiin teaduses veel välja töötanud ravimeid, mis hävitaksid tsütomegaloviiruse inimese keha igavesti. Seetõttu on ravi eesmärgiks somaatiliste sümptomite kõrvaldamine ja viiruse fikseerimine passiivses (mitteaktiivses) olekus.
Ravimid
Kui tsütomegaloviirust raseduse ajal on soovitatav kasutada viirusevastaseid ravimeid ja immunoteraapiat. Esimeses, teises ja kolmandas trimestris on 3 immunoglobuliiniravi kursust (inimveres leiduv spetsiaalne rakk, mis toetab selle immuunsust).
- Immunoglobuliin Neotsitotekt - lahus. Immunoloogiline ravim. CMV ennetamiseks supresseeritud immuunsüsteemiga patsientidel. CMV-ravi immuunsüsteemi nõrgenenud patsientidel, eriti enneaegsetel imikutel või vastsündinutel. Haigusnähtude ennetamine pärast CMV-nakkust.
- Immunomodulaatorid. Viferon - küünlad, salvid või geel - interferoonide rühmadest (viirusevastaste ravimitega ravim). Kipferon, suposiidid - immunoglobuliini ja interferooni kombinatsioon (kasutatakse viirusliku etioloogia ja akuutse viirushaiguse ravis). Wobenzüümi tabletid - kombineeritud ensüüm (antimikroobne, põletikuvastane, viirusevastane, immunomoduleeriv, anesteetiline, millel on aneemiavastased omadused).
- Viirusevastane Valatsükloviir - tabletid (CMVI ennetamine ja ravi, analoogid - Valcicon, Valvir, Valtrex, Valciclovir Canon).
Vitamiinid
Praegu ei saa rasedad naistel alati korralikult ja korrapäraselt süüa. Muide, on keha kompleksne toitumine vitamiinidega. Nad kompenseerivad teatud emaorganismi mikro- ja makroelementide puudumist, millest lootel on ressursid tervislikuks arenguks.
Mõtle mõnele kõige väärtuslikumale rasedatele vitamiinidele:
- Esimesel trimestril. A-vitamiin - närvisüsteemi häirete ennetamine; C-vitamiin - stimuleerib immuunsüsteemi, võitleb keha viiruste ja nakkustega; jood - loote närvisüsteemi nõuetekohane loomine; E-vitamiin - platsenta nõuetekohaseks loomiseks.
- Teisel trimestril. Raud - aneemia riski vähendamiseks; jood - loote skeleti loomisel ja vaimsete võimete moodustamisel; kaltsium - osaleb endokriinsüsteemi ja neerude loomises.
- Kolmanda trimestri jooksul. C-vitamiin - parandab immuunsüsteemi tööd; magneesium - enneaegse sünnituse ärahoidmiseks; D-vitamiin - raketite ennetamiseks, luustiku nõuetekohaseks moodustamiseks.
Kokkuvõtteks tuleb märkida, et tsütomegaloviirus ei ole alati ohtlik isegi raseduse ajal. Kuid sa peaksid tegema kõik endast oleneva, et kaitsta end tsütomegaloviiruse infektsiooni võimalikust ilmingust. Ja kui rase naine ei ole viirusega veel kokku puutunud, peate end kaitsma ennast kõigist potentsiaalsetest kandjatest kuni lapse sündimiseni. Ja kui sa juba läbinud katsed ja tahame, et nad dešifreerida, soovitame lugeda artikkel - mida Aviidsuse vastased IgG antikehad tsütomegaloviiruse ja transkripti analüüsi, leiad allosas tabeli tõlgendamise analüüse raseduse ajal.
HSV ja TsMV kandja raseduse ajal: diafragma detekteerimine, haiguste mõju lootele
Rasedus on naise elus loomulik protsess. Selleks, et see toimuks kergesti ja ilma tüsistusteta, on vaja luua tervislik keskkond kehas ja ravida mõningaid haigusi. See kehtib ka kahe levinud viiruse kohta - HSV ja TsMV.
HSV raseduse ajal on ohtlik seisund, mis nõuab meditsiinilist sekkumist. Lühend tähistab Herpes simplex viirust. Täiskasvanule ei ole see ohtlik, kuid laps võib olla kahjustatud. On kahte tüüpi kahjustusi - üks neist levib seksuaalselt ja on täis ohtu lootele, mis lokaliseeritakse suguelundite limaskesta piirkonnas. Teine on teatud ennetusmeetmete rakendamisel ohutu. Artiklis uuritakse infektsiooni laboratoorset diagnoosimist, tulemuste tõlgendamist ja terapeutiliste meetmete komplekti.
HSV ja TsMV veo positiivsed tulemused: see tähendab
Viiruse edasikandumise oht lapsele sõltub suuresti infektsiooni kestusest. Näiteks kui ajavahemik on 20 nädalat, on lapse nakatamise tõenäosus väike, kuid kui see juhtub, põhjustab rasedus tõsiseid tagajärgi, sealhulgas raseduse katkemist. Kui naine nakatuda kolmandas trimestris, suureneb ohu tõenäosus, sest HSV ülekandmine toimub 50% -l olukordadest. Lapse nakatamiseks on kolm võimalust:
- raseduse ajal emakas;
- sünnituse ajal;
- pärast sünnitust.
90% nakkuse levikust esineb sünnituse ajal suguelundite piirkonnas esineva lööbkonna esinemisel. Sama statistika ja tsütomegaloviiruse - CMV-ülekanne.
Planeeritakse rasedus HSV-ga naistel
Ravi ajal tüsistuste vältimiseks soovitavad arstid planeerida rasedust. Soovi korral saab naisi testida. HSV diagnoosimine tähendab standardkatset, sest sellel haigusel on lapsele ohtlikud tagajärjed koos toksoplasmoosi, punetiste ja tsütomegaloviirusega. Kui te saate teavet nende patogeenide esinemise kohta eelnevalt, saate ravida ja kaitsta lapse edasitoimetamist erinevate komplikatsioonide eest. Analüüs peaks läbima mitte ainult oodatav ema, vaid ka tulevane isa.
CMV-i nakatumine rasedale naisele: oht lootele
Primaarse infektsiooni puhul levib loode 40% -l olukordadest. Kui räägime praeguse nakkuse taaskäivitamisest, väheneb tõenäosus, et laps haigestub, ja see on vaid 2%. CMV-i kaasasündinud nakkus leiab aset 2% kõigist sündinud lapsi.
Viiruse levikuks lootele on mitu põhjust:
- läbi inimese seemnevedeliku;
- tungimine endomeetriumi, emakakaelanali kaudu;
- platsenta kaudu;
- töö ajal.
Kaasaegsetes uuringutes ei hinnata nakatumise tõenäosust võrdselt. Kui haigus esineb tiinetel naistel ja see edeneb lootele, võib see põhjustada järgmisi patoloogilisi seisundeid:
- enneaegse lapse sünd;
- nakkusprotsessi areng: surnultsündimine, meelevaldne abort, lapsendamata;
- CMVV vastsündinute kaasasündinud vormi manifest, millega kaasnevad erinevad defektid nagu kollatõbi, hepatiit, kõhutükk, deformatsioonid;
- lapse sünd nakatunuga, mis tundub mitte esimestel elukuudel, vaid hiljem.
Seega, kui ema on selle haiguse kandja, on loodet ohustavad riskid suured. See on tingitud vajadusest raseduse planeerimisel.
Infektsiooni sümptomid ja tunnused
HSV ja TsMV on tavalised viirused, mis on kõige tõenäolisemalt ja kõige tõenäolisemalt lootele edasi kantud. Pediaatrikud räägivad statistikast, kus ligikaudu 1% lastest on juba nakatunud. Mõnel vastsündinutel pole selgeid sümptomeid ja haigusega seotud probleemid ei häiri neid üldse. Kuid mõnedel CMV- või HSV-ga sünditud beebitel on eluaegsed terviseprobleemid. Peamised omadused, mis esinevad patsientidel, on järgmised:
- üldine halb enesetunne, sagedane nõrkus;
- kurtus;
- palavik;
- välised vead;
- aeglustumine vaimses ja füüsilises arengus;
- sagenenud külmetushaiguste esinemissagedus.
Tulevase ema, viiruse esimene tüüp põhjustab valulikke lööbeid, mis moodustavad huultele mullide kujul. Viirus ise nakatumine toimub tavaliselt varases eas ja mitme aasta jooksul see ei pruugi ilmneda. Kanalite edastamise ja jagamise viisid haiguse kandjaga, suudlus.
Teise tüüpi viirusega kaasneb lööve suguelundite piirkonnas, nii et seda nimetatakse suguelundite herpeseks. Te võite nakatada selle haigusega ainult vahekorra ajal. Mõlemad viirused on ohtlikud, kuid teine on kõige tõsisem.
Laboratoorsed diagnoosid
Diagnoosimisprotsess hõlmab 1. ja 2. tüübi viiruse antikehade kohustuslikku testimist. Ainult spetsialist saab neid dešifreerida. Kuid selleks, et teil oleks üldine idee, peate teadma:
- Negatiivse tulemuse korral on nii IgG kui ka IgM negatiivsed. See näitab, et naine on 100% tervislik ja ei sisalda oma kehas viirust. Muret ei tekita, kuid nakkuste vältimiseks on vaja võtta ennetavaid meetmeid.
- Kui IgG on positiivne, samal ajal kui IgM on negatiivne, tähendab see, et organismis on viirus, kuid on välja arendatud tugev immuunsus. Sellisel juhul on raseduse planeerimine võimalik, lapse embrüo nakatamise oht on 3%.
- Kui IgG on negatiivne ja IgM on positiivne, siis näitab see hiljutist infektsiooni esinemist ja püsiva immuunsuse kaitse puudumist. On soovitatav registreerida konsultatsioon nakkushaiguste spetsialistiga ja lükata rasedus edasi.
- Kui mõlemal indikaatoril on positiivne väärtus, tuleks kaaluda kahte sündmuste varianti: nakkus tekkis hiljuti või kaua aega tagasi, kuid viirus aktiveeriti. Parim on imetamise edasilükkamine kuni kõrgekvaliteedilise viirusevastase ravi saamiseni.
Laboratoorsed diagnostika tulemuste põhjal on võimalik järeldada haiguse olemasolu või puudumise ja selle raskusastme kohta.
Rasedus HSV-ga kinnitatud veol
Kui viiruse progresseerumine avaldub ennast enne lapse sündi ja see on esmane, on korduv põletik riskid minimaalsed. Diagnoosi kinnitamiseks peab naine viibima arst. Tulemuste põhjal määratakse kindlaks immuunsuse tase ja lapsele ohtlik risk. Kui rasedus on lööbe sümptomite tõttu keeruline, tuleb atsükloviir määrata. Ravi annust ja kestust määrab arst individuaalselt.
Sünnitus naistel, kes on nakatunud HSV, CMV-ga
Sünnituse edukus korduva haiguse korral sõltub paljudest teguritest. Suurimaks ohuks on suguelundite herpes, eriti esmase nakkuse korral viimastel nädalatel. Kuna suguelundite piirkonnas esinev lööve suurendab lapse nakatumise ohtu, võivad arstid tõstatada keisrilõike.
Nakkuse ennetamine
Selleks, et HSV ja TsMV haigus vallandaks rasedate ema, tuleb võtta mitmeid kategoorilisi meetmeid:
- Ärge lõpetage jooke ega sööge teiste inimeste toitu.
- Alati proovige kasutada eraldi nõusid, sest infektsiooni saab edasi läbi objektide oli - kahvlid, lusikad, kruusid. Selle soovituse juhtimine on oluline, kui haiguse sümptomid ilmnevad ühel pereliikmetel.
- Vältige kontakti inimestega, kellel on HSV iseloomulikud tunnused. Eelkõige on võimatu neid suudelda, kasutada ühiseid savi- ja isikliku hügieeni esemeid, kosmeetikat, käterätteid, padjapüüle, huulepulgasid.
- Kui inimene kord on sellist haigust kannatanud ja viirus äkitselt uuesti aktiveerub, on parem hoiduda oraalsest soost ja klassikalisest soost raseduse perioodil või kasutada kaitsemeetmeid. Oluline on järgida seda reeglit genitaalide esilekutsutud lööbe korral.
- Kui sümptomid avastatakse, pöörduge koheselt arsti poole.
CMV ja HSV on tõsised haigused ja võivad lootele tõsiselt ohustada, eriti ennetavate meetmete puudumisel. Seetõttu on enne raseduse planeerimist soovitatav kõik haiguste liiki testid läbi viia.
Kui tsütomegaloviiruse infektsioon on rasedatel naistel ohtlik ja mida tuleks teha?
Tsütomegaloviiruse infektsioon inimese viiruslike haiguste uuringu praeguses staadiumis on üks kõige olulisem, kuna selle laialdane levik, suur hulk ülekandeliine, märkimisväärne hulk kliinilisi tunnuseid ja võimalikud komplikatsioonid.
Tsütomegaloviiruse infektsioon rasedatel on üks kõige sagedasemaid spontaansete abortide ja varase perioodi abordi katkemise põhjuseid, loote kõrvalekaldeid, platsenta patoloogia ja enneaegset sünnitust. Nendel põhjustel täidavad günekoloogid dünaamilist seiret selle viiruse immuunvastuse üle planeerimise etapis ja raseduse ajal.
CMV põhifaktid
Tsütomegaloviirus, nagu raseduse ajal esinev herpel, on üks paljudest inimpopulatsioonide hulgast esinevatest viirustest, mis enamikul juhtudel ei anna kliinilisi tunnuseid ega asümptomaatilise vere kujul tervele inimesele.
Klassikalise kliinilise pildi areng CMV-iga koos tagajärgede kujunemisega on võimalik ainult immuunpuudulikkuse korral, mis on tüüpiline mitte ainult haiguste, vaid ka raseduse seisundi kohta.
Riskirühm hõlmab ka vastsündinute ja alla ühe aasta vanuseid lapsi. Praegu on eksperdid märkinud, et selle viirusliku nakkuse esinemissagedus lastel ja täiskasvanutel suureneb, mis on tingitud mitte ainult paranenud diagnostikast, vaid ka tõeliste haiguste arvu suurenemisest.
95% -l juhtudest on täiskasvanutel juba viiruse antikehad ja see tähendab, et neid peetakse asümptomaatilisteks kandjateks. Infektsioon esineb sageli lapsepõlves või noorukieas. Immuunjõudude nõrgenemisega võib CMV avaldada selle patogeenset toimet, kuid see juhtub ainult olulise immuunpuudulikkusega, näiteks HIV-nakkusega. Tsütomegaloviiruse infektsiooni peetakse üheks AIDS-i markerhaiguseks.
- 30% -l tervetel rasedatel naistel esineb CMV süljes, 10% uriinis, 15% emakakaelas;
- naistel, kellel on 40% -l juhtudel CMV-i positiivne immunoglobuliin G, eritub viirus rinnapiima, mis tähendab, et alla üheaastased lapsed võivad nakatuda ja muutuda kandjatena või kannatada klassikalise kujul, mis debüüteerib nõrgestatud immuunsusega infektsiooni;
- sperma viiruse isoleerimise sagedus on 35%;
- ligikaudu 1% vereannetest sisaldab viirust.
CMV-infektsioon raseduse ajal võib areneda kahes versioonis:
- primaarne tsütomegaloviirus raseduse ajal, kui mitteimmuunne naine nakatub esimest korda raseduse ajal;
- nõrgenenud immuunsuse tõttu infektsiooni taasaktiveerimine.
CMV, nagu teised herpesviirused, on teratogeenne. See tähendab, et patogeeni tungimine lootele põhjustab arenguhäireid. Teratogeensuse tõttu on CMV pärast rubella viirust 2. koht.
Raseduse planeerimine ja nakkus
Kõige tõhusam meetod CMV-nakkuse tagajärgede vältimiseks rasedatele naistele ja lootele on raseduse planeerimine, sealhulgas laboratoorsed diagnoosid ja CMV-i seisundi kindlaksmääramine.
Raseduse planeerimisel võib tsütomegaloviirust tuvastada emakakaela kanali, eelkõige viiruse DNA kraapimisel, samuti uurides selle antikehade hulka veres.
Nagu iga teine nakkusoht, põhjustab CMV, kui ta siseneb kehasse, antikehade tootmist. See võimaldab määrata immuunsusstabiilsust. Vastuseks primaarsele infektsioonile toodetakse IgM antikehi. Positiivset tulemust saab 2 nädala jooksul pärast nakatumist.
Kuid CMV-nakkuse areng on aeglane, tuvastatakse sellised antikehad hiljem ja pikema aja jooksul võrreldes teiste herpesviirustega.
Nagu nakkus progresseerub, sõltumata kliiniliste ilmingute astmest, toodetakse IgG antikehasid, mälurakke järk-järgult. Pärast inimkeha või pigem käib immuunsüsteem patogeeniga, IgM kaob ja IgG jääb kogu elu, mis näitab, et nakkus on üle viidud.
See on tähtis!
Laborilises tõlgenduses olev vedu tähendab positiivset IgG-d ja negatiivset IgM-i.
Mees tsütomegaloviirus ja raseduse planeerimine. Kui CMV analüüsi tulemused raseduse planeerimisel on järgmised, siis on kontseptsioon edasi lükatud:
- infektsiooni reaktivatsioon - IgM ja IgG positiivne tulemus;
- esmast akuutset infektsiooni kirjeldab positiivne IgM ja negatiivne IgG.
Mõnikord tuvastatakse tsütomegaloviirus enne rasedust akuutses faasis ilma kliiniliste ilminguteta. Seda olukorda registreeritakse harva, kuid see esineb. Naine planeerib vereanalüüsi raseduse planeerimisel ja tal võib olla haiguse ägeda faasi IgM-i markerid.
See tähendab, et praegusel hetkel on keha nakatuda võitlemisega ja selle etapi loomine on välistatud. Patsiendi üksikasjalikumat uurimist ja haiguse märke tuvastamisel määratakse viirusevastane ravi. Kuid enamasti ei esine haiguse sümptomeid.
Ravi allub üksnes patoloogilistele muutustele elundites ja kliinilistes ilmingutes, kuid mitte ainult CMV-uuringu positiivseid tulemusi ei peeta ravi põhjuseks. Tervislik keha kohelda viirusega ise.
Mõne aja pärast määrab arst korduvaid katseid. Kui IgM-i ei tuvastatud veres ja tsütomegaloviirus G on positiivne, siis saab pärast 3 kuud naise planeerimist rasedust planeerida.
Teine, analüüsi mitte vähem ohtlik tulemus on IgG antikehade puudumine - see tähendab, et tsütomegaloviiruse suhtes puudub immuunsus. Rasedus ei ole välistatud, kuid kõrvaltoimete risk oluliselt suureneb. Kui naine nakatub lapse kandmise ajal, on infektsiooni edasikandumise võimalus uteros väga kõrge.
Sageli soovitavad arstid ühe aasta jooksul edasi lükata kontseptsiooni ja korrata analüüsi. Raseduse esmase nakkuse välistamine on võimatu, sest peaaegu kõik rasedad ümbritsevad inimesed on kandjad. Selliseid olukordi registreeritakse väga harva ja neid vaadeldakse kõige sagedamini noorte planeerivate naiste seas (alla 20).
Raseduse ajal on CMV naissoost kandja kõige soodsam stsenaarium. Kaitsev antikeha tiiter avaldab lootele kaitset. Raseduse ajal immuunsuse normaalse toimimise korral ei avalda CMV kandja kujul negatiivset mõju. See juhtub enamikul juhtudel.
Tsütomegaloviiruse ülevaated raseduse ajal kirjeldavad peamiselt naiste valeinformatsiooni testi tulemuste, eriti TORCH kompleksi tõlgendamise osas. Antikehade analüüsi dekodeerimine toimub günekoloogi või nakkushaiguste vastuvõtul. Normaalne vere tase raseduse ajal tähendab positiivset IgG-i tulemust.
Tsütomegaloviirus rasvumisel raseduse ajal ja selle planeerimine tähendab vajadust ravi järele. Paljud naised on huvitatud oma mehe tsütomegaloviiruse immuunseisundist, kui rasedus on planeeritud.
Mehe uurimine nõuab CMV-i ureetra eemaldamist. Positiivse tulemusega läbivad mõlemad seksuaalpartnerid immunomoduleerivat ja viirusevastast ravi.
Tsütomegaloviirus ja raseduse planeerimine on omavahel seotud ka TORCH-kompleksi naise veri uurimise aspektiga, mis hõlmab mitte ainult tsütomegaloviirust, vaid ka selliseid infektsioone nagu punetised, herpes simpleks ja toksoplasmoos.
Viirus raseduse ajal on tõsiseks ohuks lootele, nii et arstid jälgivad hoolikalt viiruse antikehade dünaamikat ja selle esinemist emakakaelas. Rasedatel naistel tehakse uuring TORCH-kompleksi ja emakakaelavähi emakakaela kaks korda raseduse ajal.
Viiruse sümptomid rasedatel naistel
Infektsioon harvadel juhtudel osutub endast teada kliiniliste ilmingute põhjal. Raseduse ajal võib esineda nii esmase infektsiooni kui ka kandja reaktivatsiooni.
Primaarse infektsiooni inkubatsiooniperiood kestab 2-6 nädalat. Viirus on paljudele inimorganitele troopiline. Selle haiguse sümptomid rasedal naisel ei ole spetsiifilised ja jäetakse sageli järelevalveta ega põhjusta tsütomegaloviiruse aspektist kahtlusi.
See on tähtis!
Rasedatel naistel esineb tsütomegaloviirus valdavalt latentses vormis, mida on raske diagnoosida kliiniliste sümptomitega.
Kliinikku saab kirjeldada järgmiste ilmingutega:
- Gripilaadne seisund koos palavikuga, külmavärinad, lihasevalu, kehavalu.
- Mürgisuse tõsidus 1-ndal trimestril.
- Emakasisene verejooks
- Mitme lümfisõlmede rühma suurenemine.
- Mononukleoos.
- Süljenäärmete põletik.
- Silma düskineesia.
- Töö nõrkus või kiire tarnimine.
- Platsenta enneaegne eraldumine.
Rasedate naiste herpes suureneb aneemia, sagedaste ägedate hingamisteede viirusnakkuste, erinevate organite ja süsteemide, eriti nakkushaiguste krooniliste haiguste esinemisel.
Tsütomegaloviiruse infektsioon raseduse ajal kaasneb sageli viirusliku hepatiidi ja tuberkuloosiga HIV-nakkusega naistele. Patsiendil - HIV-infektsiooniga tsütomegaloviiruse kandjal raseduse ajal on kõige sagedamini nakkushaiguste kliinikus.
Tuleviku emade infektsioonide oht
Mis on tsütomegaloviiruse oht raseduse ajal? Loote ja vastsündinu nakatumise allikaks saab rase naine, kes tekitab esmakordselt klassikalise CMV-infektsiooni või olemasoleva kanduri seisundi ägenemise. Lapse kõige levinum nakkus tekib raseduse ajal, mitte sünnituse ajal.
Esimesel juhul viirus siseneb loote kaudu platsenta, teisel juhul, kui laps läbib sünnitõmbe kanalit CMV manulusel. Loote nakatumise korral areneb transplatsentaarne emakasisene infektsioon ja sõltuvalt infektsiooni kestusest võivad tulemused olla erinevad.
Kui laps nakatub sünnituse ajal, tekib infektsioon kliinikus mõne esimese kuu jooksul. Paljudel juhtudel määratakse tulemuseks antikehade olemasolu emal, mis edastatakse lootele platsenta kaudu ja seda kaitstakse.
Kui antikehade ei piisa, muutub ema keha nõrgemaks, siis immunoglobuliinide kaitsemeede on ebapiisav ja tekivad raskemad kahjustused. Keskmiselt esineb esmakordsel infektsioonil ainult 1,5-2% rasedatel ning 60% -l juhtudest antakse rasedusele herpes edasi lootele.
See on tähtis!
CMV ja kaasasündinud infektsioonide esinemissagedus imikutele on 0,2-2,5%.
Tema ägeda primaarse infektsiooni tekke ajal esineb CMV-i ülekandumine emalt lootele:
- Esimesel trimestril on edastamise oht 30%.
- Teises - 40%.
- Kolmandas - 70%.
CMV taaskäivitamise korral raseduse ajal on patogeeni levik lootele 0,5-2% juhtudest. Lapse nakatumise oht loodusliku sünnituse ajal, kui rase naine emakakaelas kanalis on CMV, on 50-55%.
Kuna suguelundite infektsioonide diagnoosimine naistel ja meestel esineb üsna tihtipeale naistel ja meestel CMV DNA-ga määrdunud, suureneb emakakaela kanalisünnituse kiireloomulisus sünnituse ja raseduse ajal. Lisaks emakakaelale võib endometrium olla ka nakatunud - see on harjumuspäraste abordide sagedasem põhjus.
Looteinfektsiooni tagajärjed raseduse ajal:
- Esimesel trimestril: vastamata abort, raseduse katkemine.
- Teisel trimestril: loote surm ja surnultsündimine, väärarengud.
- Kolmandaks: kaasasündinud infektsioon erineva avaldumismääraga.
- Infektsiooni ajal sünnituse ja rinnaga toitmise ajal tekib perinataalsel perioodil omandatud nakkus, mille tulemuseks on immuunvastuse individuaalsed omadused.
Ülemiste hingamisteede, suuõõne ja neelu, suguelundite limaskestad - need anatoomilised piirkonnad on nakatumise sissepääsu väravad varases sünnitusjärgses perioodis. Monotsüüdid ja lümfotsüüdid kannavad viirust erinevatele organitele.
Äge CMV-nakkusega laps mõjutab kopse, maksa, neere, soolestikku, põie, süljenäärmeid, suguelundeid, maksa. Neuronaalsed koerakud võivad olla nakatunud.
Tundunud põletikulised protsessid läbivad veresoonte sisemise vooderdise. Organites moodustub suur hulk mikrotrombi. Selle tulemusena moodustub veresoonte skleroos ja deformatsioon.
Pärast kaasasündinud CMV-i ülekandmist on viirus veritsusrakkudes (monotsüütides ja lümfotsüütides) ja endoteelirakkudes (veresoonte sisemine vooder) unerežiimis. Kui CMV-i taasaktiveeritakse, mõjutavad näidatud sisemised organid jälle ka võrkkesta, aju ja neerupealiste näärmeid.
Tagajärjed lootele
Primaarse infektsiooni rakendamine raseduse alguses põhjustab surmaga lõppenud tulemusi: 1. trimestriks on loote elundite ja süsteemide paigaldamise aeg ning embrüo kromosoomide puhul on viirus troopiline, mistõttu nende kahjustamine põhjustab kõigi kudede ja munaraku kahjustusi.
Rasedus lõpeb abordi või loote arengu peatamisega. Kui CMV taasaktiveeritakse teisel või kolmandal kuul, võib loote areng jätkuda, kuid defektid võivad olla elu ebasoodsad või lapsele tõsiselt häirida, ja 2. trimestril on ka sellised tulemused.
Tsütomegaloviiruse toime hilise raseduse ajal võib olla erinev ja see sõltub suuresti kaitsvate antikehade tiitrist ja infektsiooni tüübist: esmane nakkus või reaktivatsioon.
Kõige kustutamatud sümptomid on iseloomulikud CMV reaktivatsioonile rasedatel kolmandas trimestris ja enne sünnitust. Loote infektsioon raseduse teisel poolel toob kaasa surnultsündimise või kaasasündinud infektsiooni.
Kui CMV tuvastatakse raseduse ajal lastel ja laps nakatub sünnituse ajal ja kui haige ema rinnaga toitmise ajal räägib perinataalne infektsioon, see tähendab nakatuda.
Kaasasündinud nakkus avaldub järgmistes võimalustes:
- Spetsiifiline triada: imiku pikaajaline ja püsiv kollatõbi, maksa- ja põrna laienemine, naha veritsemine, limaskestad, vastavate sümptomitega siseorganid.
- Entsefaliit ja nägemisorgani kahjustus. Patoloogiad avalduvad depressioonis teadvusel, imemise nõrkusel ja muudel refleksidel, krampidel, mikro- või hüdrotsefaalidel, straibismil, kataraktidel.
- Maksa, kopsude, neerude, soolte, aju kahjustusega nakkuse üldine vorm. Kaasasündinud kopsupõletiku, hepatiidi, ikteruse, entsefaliidi ja muude sümptomite manifestatsioon.
Vastsündinud CMV-nakkuse üldist varianti iseloomustab kõige suurem suremus viimase kolme kuu jooksul. Rasedate nakkuse või nakkuse taastumine 10 kuni 28 nädalat põhjustab tihti väärarengute teket (teratogeenne toime):
- söögitoru, päraku, sapiteede atreesia;
- kopsufibroos;
- soole divertikooloos;
- sapiteede maks;
- südame defektid;
- neerukahjustused;
- õnneks
Loote areng on viivitusega, enneaegne töö võib alata. Kõige sagedamini, kui rase naine CMV-i taasaktiveerimise varjatud suunas, sünnib laps minimaalse mitte-jämeda arengu häiretega - disambiogeneesi häbimärgistusega. Need hõlmavad järgmist:
- sinine sclera kombinatsioonis koheva ripsmetega ja kulmutab kulme;
- kõrgel taevas;
- straibismus;
- ekstra sõrmed;
- membraanid sõrmede vahel.
Sageli ei pruugi kaasasündinud infektsiooni sümptomid pärast sünnitust olla. Kuid mõne kuu või aasta pärast tekivad komplikatsioonid: esineb probleeme kuulmise, nägemise, neelamise, vaimse ja füüsilise aeglustumise ning käitumishäiretega.
Lapse nakatumine sünnituse või rinnaga toitmise ajal tekitab omandatud infektsiooni, mille sümptomid võivad tekkida 2 nädala jooksul või kauem. Nende hulka kuuluvad süljenäärmete põletik, neerukahjustus, enteriit, hepatiit, entsefalopaatia, mononukleoos. Sellist kliiniki saab jälgida esimese 2-3-aastase lapse elu jooksul.
Diagnostika
CMV kliinilised sümptomid rasedatel ja vastsündinutel peavad olema laboratooriumi poolt kinnitatud. Uuringus on haiguse diagnoosimine vastsündinutel kõige raskem. Sageli pole mitmekülgne kliinik ükskõik millisele nosoloogilisele vormile sobiv.
Kui IgM antikehade tiitriks CMV-le raseduse ajal on positiivne, siis vastsündinud lapse uurimine toimub ka ilma teatud märke.
Kui vastsündinud lapsel on kahtlaseid sümptomeid, viiakse läbi mitmed testid eesmärgiga otsida CMV DNA-d veres ja teistes bioloogilistes vedelikes ning määratakse kindlaks antikehade tase veres naisel tööl ja lapsel.
Diagnoos hõlmab järgmisi uuringuid:
- veri klasside IgM, IgG antikehade veres, 2-3 nädala pikkuse intervalliga, et hinnata kasvu, avidisalduse hindamine infektsiooni kestuse kindlaksmääramiseks;
- vere, tserebrospinaalvedeliku, uriini, sülje, amniootilise vedeliku, CMV DNA nabaväädivere analüüs;
- kahjustatud elundite biopsia proovide uurimine tsütomegaloviiruspetsiifiliste "hiiglaslike rakkude" otsimiseks.
Rasedatel naistel testitakse kaks korda antikehade olemasolu veres ja ka CMV DNA-d uriiniga. Uriine kogub rohkem viirust kui veri, sülg ja tserebrospinaalvedelik.
Lisaks tsütomegaloviiruse otsimisele määrab rasedate naiste koguarvu muutused. Trombotsüütide taseme, neutrofiilide, aneemia ja atüüpiliste mononukleaarsete rakkude arvu vähenemine.
Loote ultraheliuuring, kui raseduse ajal tsütomegaloviirust positiivselt testitakse, võib visualiseerida arenguefekte.
CMV ravi rasedatel
Tsütomegaloviiruse nakkuse ravi rasedatel viiakse läbi viirusevastaste ainete ja immunomodulaatorite kasutamisega. Kuna rasedate naiste nakkust on raske ravida, kasutatakse immuunmoduleerivate ravimite, eriti interferoonide, kasutamise pikemaid raviskeeme. Kasutades aktiivset infektsiooni, kasutades interferoonravi või täiendades viirusevastaseid aineid.
See on tähtis!
Tsütomegaloviiruse tuvastamine emakakaelaverstomast emalasest tähendab, et ravi interferoon-suposiitidega.
Kui tsütomegaloviirus avastatakse raseduse varases staadiumis, kasutage Viferoni, Cycloferoni ja Kipferoni rektaalsete ravimküünaldokumentide kasutamist mitu kuud. Tsütomegaloviiruse aktiveerimise korral raseduse teisel poolel kasutatakse viirusevastaseid ravimeid: gantsükloviir, tsidofoviir. Mõnel juhul kasutatakse tsütomegaloviiruse immunoglobuliini Neocytotect'i raviks.
Tsütomegaloviiruse ravi raseduse ajal viirusevastaste ravimitega võib kahjustada looteid, kuid see on samaväärne viiruse enda toimega, seetõttu kaaluvad kõik eksperdid kõiki riske kaaludes infektsiooni raviks.
Tsütomegaloviiruse infektsiooni raseduse ajal on palju lihtsam ära hoida kui raviks. CMV-i immuunseisundi kindlakstegemine raseduse planeerimisel pärsib infektsiooni isegi enne lapseea algust ja mitmed lihtsad ennetusmeetmed, mille eesmärk on tugevdada immuunsust raseduse algul, takistavad reaktivatsiooni. Kroonilise infektsioonikoldekoha puhastamine enne loomade võtmist takistab tsütomegaloviiruse aktiveerimist suuresti.
Kas tsütomegaloviirus on alati raseduse ajal ohtlik?
Tsütomegaloviirus (lühendatud kui CMV) on maailmas üks levinumaid viirusi, mis põhjustab asümptomaatilist vedu 99% -l inimestelt. Vastavalt arenenud riikide statistikale esineb nakkuse esmane nakkus vanuses (30-40 aastat), arenguriikides suureneb enamus elanikkonnast lapseeas (2-7 aastat). Tavalise immuunsuse tasemega CMV ei kujuta endast ohtu tervisele. Immuunpuudulikkusega ja emakasisese nakkusega lastel esineb tõsine haigusjuht ja tõsiste tagajärgede esinemine. Tsütomegaloviirus raseduse ajal ei ole alati vastsündinu sünd. Tõsised tüsistused tekivad 10-15% -l juhtudest teatavate nakkushaiguste korral.
Tsütomegaloviiruse kokkuvõte
Tsütomegaloviirus (tsütomegaloviirus hominis) kuulub herpesviiruste (Herpesviridae) perekonda. Nakkus levib peremeesorganismi kaudu kontaktist, õhus olevatest tilgadest, suguhaigustest, vereülekandest (läbi vereülekande), siirdamise (siseorganite siirdamise ajal) sünnituse ajal. Inkubatsiooniperiood kestab 30-60 päeva, harvadel juhtudel 10-14 päeva. Inkubatsiooniperioodi jooksul levib viirus läbi kogu keha vereringes, tungib siseorganite rakkudesse ja hakkab paljunema.
Mõjutatud rakud suurenevad. Kui rakkude mikroskoopiline tsütoloogiline uurimine on sarnane "öölooma silmaga". See eristab tsütomegaloviirust teistest herpesviirustest. CMV peremeesrakkude elutähtsuse tulemusena surevad ja virionid tungivad tervetele rakkudele ja reprodutseerimistsükkel kordub. 3-4 päeva pärast nakatumist tekitab immuunsüsteem spetsiifilisi antikehi, mis tunnevad ära viiruse antigeenid ja neutraliseerivad need. Primaarse nakkuse tagajärjel tekib püsiv eluaegne immuunsus.
Esimestel päevadel pärast nakatamist sünteesitakse IgM antikehad, mis näitavad haiguse ägedat faasi. Kui haigus kordub, ilmuvad samad immunoglobuliinid. IgM säilitatakse veres 30-40 päeva. 10-14 päeva pärast nakatamist sünteesitakse IgG, mis püsib veres kogu inimese elus. Klassi G immunoglobuliinid mitte ainult neutraliseerivad viiruseid, vaid on ka immunoloogilised mälu. IgG sisaldus veres näitab varasemat haigust.
CMV pärast haiguse ägeda faasi leevendamist jääb kehas seisvas seisundis - see ei paljune, ei põhjusta peremeesrakkude hävitamist ega üldise seisundi halvenemist. Seda viiruse faasi nimetatakse kandjaks. Inimestel, kellel on normaalne immuunsüsteemi toimimine, kestab kandur kogu elu. Immuunpuudulikkuse seisundite (AIDS, keemiaravi, immunosupressantide saamine) tekkega viirus siseneb aktiivsele faasile ja põhjustab erineva raskusega nakkuse ägenemist. CMV on loote emakasisese infektsiooni korral ohtlik.
Millal tsütomegaloviirus on ohtlik raseduse ajal?
On arusaam, et tsütomegaloviiruse nakkus raseduse ajal põhjustab tõsiseid tagajärgi sündimata lapse tervisele. Tegelikult on tsütomegaloviirus ja rasedus üsna ühilduvad mõisted. Oluline on teada, millistel asjaoludel võib infektsioon kahjustada lapse normaalset arengut ja viivitamatult võtta terapeutilisi ja ennetavaid meetmeid. Vaadake mitmesuguseid viirusliku nakkuse olukordi ja nende tagajärgi lapse tervisele.
Naiste esmane nakkus enne rasedust
Kui naisel on enne imetamist tsütomegaloviiruseinfektsioon olnud, ei ole loote emakasisese infektsiooni oht enam kui 1-2%. Viiruse aktiveerumine rase naise kehas võib esineda kehakaalu vähenemisega. Tõsise immuunpuudulikkuse taustal areneb haiguse retsidiiv, statistiliste andmete kohaselt esineb seda olukord harva - 1% juhtudest.
CMV-i ägenemine raseduse ajal ei põhjusta tavaliselt lootele tõsiseid tagajärgi, nagu surnultsündimine, kaasasündinud deformatsioon, kurtus ja pimedus. Ema keha tulevikus areneb immuunsus infektsiooni vastu, antikehad sünteesitakse kohe pärast viiruse sisenemist rakkudesse. Immuunkaitse ei võimalda viirustel läbida hematoentsefaalbarjääri ja siseneda lapse kehasse. Harvadel juhtudel registreeritakse väike sünnikaal, kollatõbi ja nahalööbed.
Raseduse ajal ei ole naine immuunne CMV-i vastu
Fertiilses eas üle poole meie riigi elanikkonnast on juba nakatunud tsütomegaloviiruse nakkusega ja neil on tugev immuunsus. Kui rasestumishetkel ei ole naine viiruse kandja, on ta ohustatud loote emakasisese nakkuse esinemise. Fertiilses eas võib raseduse, toksiuse, krooniliste haiguste ägenemise, ägedate hingamisteede infektsioonide tõttu väheneda tulevase ema keha kaitsev jõud.
Raseduse ajal võib tsütomegaloviirus tungida nõrgestatud ema kehasse ja viia loote emakasisesse infektsiooni. Nakkus on eriti ohtlik esimese 12 nädala jooksul lapse kandmisega, kui kõik elundid ja süsteemid on paigaldatud. Loote infektsiooni ohu vähendamiseks soovitatakse rasedal naisel tervise- ja ennetusmeetmeid järgida, regulaarselt läbi viia laboratoorsed uuringud ja jälgida günekoloogi külastuste ajakava.
Primaarne infektsioon raseduse ajal
Naiste keha esimene kokkupuude CMViga on kõige ohtlikum olukord loote emakasisesele nakkusele. See areng võib viia ühe võimaluseni.
- 80% juhtudest saab lapse kehas antikehi emalt, viirus ei kahjusta keha ja pärast lapse sündi laps muutub nakkuse kanduriks. Eakate emade immuunsüsteemi tavapärase toimimise ajal esineb loote emakasisese infektsiooni soodne tulemus.
- 20% juhtudest areneb lapse emakasisene infektsioon ema immuunsüsteemi ebapiisava funktsiooni taustal. Sõltuvalt immunosupressiooni tasemest on CMV-nakkuse korral kaks võimalikku tulemust:
- haigus kulgeb ilma emakatsete häirete ja kliiniliste sümptomite tekkimiseta pärast lapse sündi; mõnikord on see 3-5aastaselt vananenud kuulmisorganist (kurtus), nägemisest (pimedus) ja närvisüsteemist (vaimne alaareng);
- infektsioon põhjustab loote surma (surnultsündimine, spontaanne abort), kui rase naine nakatub lapse arengu varases staadiumis (kuni 12 nädalat);
- infektsioon esimesel trimestril, harva teisel ja kolmandal trimestril, põhjustab südame, neerude, närvisüsteemi väärarengute tekkimist, lapsel sünnib kopsupõletiku tunnused, hepatiit, ajukahjustus, suurenenud põrn ja välised väärarengud.
Naise esmase nakatumise kõige ohtlikum aeg rinnaga toitmisel on raseduse esimene trimestril, mille jooksul tehakse kindlaks siseorganid, aju ja seljaaju ning luu-lihaste süsteem.
Tsütomegaloviiruse infektsiooni kliinilised tunnused
Primaarse nakkuse või haiguse ägenemise korral sarnaneb CMV kliiniliste tunnuste tõttu külma või külma. Tsütomegaloviiruse spetsiifilised sümptomid naistel, mis võimaldavad infektsiooni tuvastada, ei ole olemas. Raseduse ajal on vaja hoolikalt jälgida tervislikku seisundit ja, kui ilmnevad esimesed haigusnähud, konsulteerige günekoloogiga. See sõltub sündimata lapse tervisest ja elust.
Suurenenud väsimus raseduse ajal
CMV kliinilised tunnused:
- suurenenud väsimus;
- uimasus;
- kurguvalu;
- nohu;
- kuiv köha;
- rikkalik süljeeritus;
- lümfisõlme laienemine ja hellus (emakakaela, submandibulaarne, aksillaarne ja kõhukinnisus);
- temperatuur tõuseb 38 kraadini.
Immuunpuudulikkuse taustal tekib tugev infektsioon, mis võib võtta üldise vormi. Sellisel juhul levib viirus läbi keha läbi vereringe ja nakatab siseorganeid: süda, maks, süljenäärmed, emakas, kõhunääre, aju. Immuunpuudulikkuse seisundid on seotud immuunsussüsteemi pärssimisega ja arenevad kiirguse ja keemiaravi taustal vähktõve ravis, immuunosupressantide võtmisel pärast elundite siirdamist, HIV-infektsiooni ja AIDS-i, beriberi.
Tsütomegaloviiruse laboratoorsed ja instrumentaalsed uuringud
Tsütomegaloviiruse infektsiooni ennetamine raseduse planeerimisel viiakse läbi TORCH infektsiooni laboratoorsel diagnoosimisel. Seroloogiline analüüs hõlmab perifeerse vere uuringut antikehade - IgM ja IgG - sisalduse kohta infektsioonide korral, mis on loote emakasisese infektsiooni jaoks ohtlikud. Nendeks on tsütomegaloviirus, herpes, punetised, toksoplasmoos.
Tsütomegaloviiruse laboratoorsed testid
Enne lapse sissetungimist on oluline diagnoosida emakasisese nakkuse tekkimise ohtu raseduse ajal. Kõrge infektsiooniriski korral viiakse läbi profülaktilised ja terapeutilised meetmed, mis võimaldavad tulevase lapse elu ja tervist säilitada. Kui naisi ei ole enne rasedust TORCH-nakkuste all testitud, määrab günekoloog diagnoosi diagnoosimisel naistepäeva kliinikus registreerimisel.
Spetsiifiliste immunoglobuliinide tase veres aitab varakult ülekantavat haigust, CMV esmast nakatumist või ägenemist tekitada. Seroloogilise uuringu vormis näidatakse "positiivne" või "negatiivne" tulemus iga antikeha tüübi jaoks. Vastuoluliste diagnostiliste juhtude korral on immunoglobuliinide avidiidsuse tuvastamiseks ette nähtud täiendav analüüs - antikehade võime seonduda antigeeniga (tsütomegaloviirus). Mõelge seroloogilise diagnoosi tulemuste mitmele valikuvõimalusele.
Tulemus: IgM ja IgG negatiivne
M- ja G-klassi immunoglobuliinide puudumine veres näitab, et vastavalt CMV-le ei esinenud infektsiooni, puudub tugev nakkustundlikkus. Sellise analüüsi tulemusega naine võib ohustada loote emakasisese nakatumise. Infektsiooni vältimiseks raseduse ajal soovitavad arstid kinni mittespetsiifilistest ennetusmeetmetest:
- iga 4... 6 nädalat IgM ja IgG testimisel CMV jaoks;
- individuaalselt kasutatavad nõud ja hügieeniprotseduuride vahendid (hambahari, pesutit, rätik);
- minimeerima aega, et külastada avalikke kohti suure hulga inimestega;
- vältida lastega tihedat kontakti, mis võib olla nakkuse allikas;
- välistada kontakti ägedate hingamisteede infektsioonide ja külmetushaigustega patsientidel.
Spetsiifilise profülaktika korral kasutatakse Octagami süstimiseks inimese immunoglobuliini iga kuu rasedusperioodi jooksul.
Tulemus: IgM negatiivne, IgG positiivne
Tsütomegaloviiruse IgG antikehad viitavad eelmisele infektsioonile ja püsiva immuunsuse olemasolule. Raseduse ajal naine peab kaitsma endast nohu, ägedaid hingamisteede infektsioone, stressirohkeid olukordi, õiget süüa ja tervislikku eluviisi. Need meetmed on piisavad, et välistada haiguse kordumist.
Tulemus: IgM positiivne, IgG negatiivne
M-klassi M immunoglobuliinide avastamine veres näitab infektsiooni ägeda faasi - esmase infektsiooni. See on ohtlik olukord lapse emakasiseseks nakatumiseks. Looma infektsiooni ja selle viiruse negatiivse mõju kindlakstegemiseks kehale määratakse ultraheli ja amniokenteensus. Loote ultraheli viiakse läbi 21-ndast rasedusnädalast, mitte varem kui 7 nädalat alates nakkuse algusest. Eksam aitab tuvastada väärarenguid ja väliseid deformatsioone.
Amniotsentsees võimaldab teil teha amnionivedelikku ja viia läbi laboratoorseid analüüse, et tuvastada viiruse - PCR geneetiline materjal. Viiruse DNA avastamise ja raskete väärarengute korral pakutakse naisele aborti.
Tulemus: IgM ja IgG positiivne
M- ja G-klassi immunoglobuliinide tuvastamine veres näitab kas haiguse taastumist või primaarset nakatumist taastumisfaasis. Et selgitada naiste nakatumise aega ja loote nakatumise fakti, tehtaks laboratoorsed analüüsid IgG avidiidsuse kohta.
Kui immunoglobuliini immuunsus on kõrge ja indeks on suurem kui 60%, ei esine nakkus varem kui 20 nädalat tagasi ning loote nakatumise oht esimesel trimestril on minimaalne. Vahepealse või madala määra korral on risk suurepärane. Diagnoosi kinnitamiseks on välja kirjutatud loote ultraheli ja amniokenteensus. PCR-i ja väärarengute positiivne tulemus ultraheliuuringutes loote emakasisese nakkuse kasuks. Arst otsustab raseduse edasise juhtimise pärast patsiendi taktika kokkuleppimist.
Meditsiiniline taktika
Tsütomegaloviiruse ravi raseduse ajal toimub kõrge looteinfektsiooni ohu korral. Haiguse esmane esinemine raseduse ajal, eriti esimesel trimestril, ja haiguse kordumine on näited kompleksravi määramiseks.
Tsütomegaloviiruse ravi raseduse ajal
Konservatiivne ravi sisaldab:
- inimese viirusevastane immunoglobuliin - megalotektik, neo-tsütotektik;
- interferoonipõhised ravimid - tsükloferoon, viferon;
- viirusevastased ravimid - valtrex, gantsükloviir.
Viirusevastaste ravimite eesmärk viiakse läbi minimaalsete terapeutiliste annuste korral arsti järelevalve all. Need ravimid võivad põhjustada loote arengut ja põhjustada siseorganite väärarenguid. Kui patsiendi elu on ohustatud tõsise haiguse kulgu ja nakkusprotsessi üldistumise tõttu, on soovitav ravida CMV-ga tiinetel naistel suurema annusega viirusevastaseid ravimeid. Prognoos lapse elu ja tervise jaoks on ebasoodne.
CMV-loote looteinfektsioon põhjustab mõnel juhul selle surma, väärarengute tekkimist ja väärarenguid. Haigusravi raseduse ajal on seotud ohuga lapse tervisele. Nakkuse ennetamine vähendab haiguse tekkimise ohtu ja suurendab tervisliku lapse tervise võimalust.