Kell pool kuus olime naistega kohvik Moskva ees nagu üks mees.Nihelesime ebalevalt omapäi trepil, ajasime juttu natuke valjemalt kui kombeks ja ootasime. Keegi küsis meie selja taga, kas meie olemegi sekretärid, mispeale me ülevoolavalt reageerisime ja "jaa" hüüdsime. Selgus, et küsija oligi oodatud kohvik Moskva peabaarman Igor.Igor osutus ülimeeldivaks mõnusa jutu ja huumorimeelega meheks, kes meid üsna mitmel korral totakalt kihistama pani.
Meil oli Igoriga kokkulepe, et ta tutvustab Sekretär.ee-le selle suve moodsamaid kokteile. "Tutvustama" tähendab sellles kontekstis küll rohkem "valmistama". Meie mekime ja avaldame arvamust ning kui mahti jääb, paneme midagi kõrva taha ka.
Viisakused vahetatud, tehnika käivitatud asusime koos lugu tegema.
See käis nii, et meie küsisime ja Igor vastas neile tarkadele ja vähem tarkadele pärimistele, ise samal ajal nobedasti jooke segades ja filmides nähtud osavusega baaririistu käsitsedes. Aeg-ajalt kontrollis Igor meie teadmisi ja imestas, et kust me seda või teist küll teame (see meeldis meile muidugi väga). Meie ülesandeks oli maitsta, rääkida ja kuulata ning rääkida, maitsta ja kuulata...
Mojitosid on olemas mitut varianti, Eestiski tehakse 3 - 4 erinevat varianti. Põhikomponentideks on: rumm, laim, suhkur, mullivesi ja piparmündilehed.Kasutada võib ka pruuni rummi ja pruuni suhkrut (fariinsuhkrut), konjakit.Aga üks hoiatus, ärge jooge pudelimojitot!!! See on täielik jama!
Kus teie hoiate oma fariinsuhkrut? Mina hoidsin siiani jahu ja suhkruga ühes kapis mähituna kile sisse ja enda arvates hermeetilisse kaussi suletuna (kuid ikkagi oli fariinsuhkur kõvaks läinud). Aga Igor õpetas, et targad hoiavad seda külmkapis, siis ta ei lähe kõvaks!
Mojito valmistamine võtab aega. Kõigepalt pannakse alt kitsenevasse klaasi pooleks lõigatud laim, eelnevalt on selle koorde tehtud mõned sisselõiked. See on selleks, et mahl paremini eralduks. Siis suhkur (valge või pruun ja kaks lusikatäit), siis piparmündilehed. Tampida uhmriga, kuni laimist on mahl eraldunud. Seejärel lisada klaas täis jääd ja rumm, valge või pruun. Natuke gaseeritud vett ka ja ongi valmis!!
Mojito valge rummiga ja valge suhkruga - lemmik; näeb niivõrd ilus ja värske välja; valge on palju parem; nii puhta maitsega.
Mojito pruuni rummi ja pruuni suhkruga- fariinsuhkur annab teistsuguse maitse; kuna niigi on erinevaid maitseid palju ei tahaks enam veel uusi maitseid; rikub hea asja ära; samaka maitse
Pildistame oma mojitot igast nurgast, me ei väsi imetlemast kuivõrd Å?ikk see välja näeb.
Aga Igor lubab meid üllatada. Järgmine jook, mida maitsta saame on kokteil nimega San Fransisco. See olevat 80-ndate jook, mille mõtles välja kunagine Silja Line baarman. Arutleme miks just San Fransisco? Kuid pärast selle kokteili nägemist, jõuame järeldusele, et mingi teine nimi ei saakski sellel joogil olla, sest see näeb välja nagu tõeline unistus! Naiste unistus: roosa ja kollane ja punane...
San Fransisco koosneb grenadiinist (granaatõuna siirup), banaaniliköörist, gallianost, rummist, jääst, apelsinimahlast ja mulliveest.
Igor pakub meile kahte varianti, lahjemat ja kangemat (rohkem ja vähem rummi).
San Fransisco - oi kui ilus; tõeline paradiisijook; naiste jook; magustoit; kangem variant on parem, muidu liiga magus; see on nii hea, seda ainult jookski; mulle ei meeldi banaan kohe mingit pidi.
Sellised on meie spontaansed emotsioonid.
Aga Igor lubab alles nüüd seda tõelist üllatust.
Kas teie teate, miks purustatud jää on parem kui kuubikud? Sest purustatud jää hoiab rohkem külma kui kuubikud, pindala on suurem.
See polnud muidugi üllatus, üllatuse nimi oli hoopis Õunakook.
Õunakook koosneb viinast, õunamahlast ja kaneelist. Tegu on shotiga.
Pärast mõningast pirtsutamist suudame endid veenda, et olgu, proovime siis ära. Igor manitseb meid, et see tuleb nüüd ühe sõõmuga tühjaks juua, ohime ja hädaldame, aga teeme ära.
Õunakook - Oi kui maitsev; viina maitset ei tunne üldse; päris hea; õunakoogi maitse; see õunakook on nii hea!!
Igor lisab, et kaneeliga ei tohi liialdada, muidu võib jooja selle ninna tõmmata. Ja et võltstagasihoidlikkusega mitte silma paista, lisab, et see on nüüd tema maale toodud jook. Meie pööritame silmi ja ümiseme tunnustavalt "ooo!".
Rägime veel kokteilidest, kes mida on maitsma sattunud. Jutt jõuab Ammerika kuiva seaduseni 30-ndatel. Sella peale lubab Igor meile veel ühe põneva joogi segada - Long Island Ice Tea. Sinna sisse käib kogu valge alkohol: viin, rumm, džinn, tequila, igat 2 cl. Maitseks veel Cointreaud või mõnd muud apelsini likööri, laimimahla ja kokakoolat .
Kokteili segades räägib Igor meile igasugu lugusid. Näiteks saame teada, et tequilat ei jooda tema kodumaal ühe sõõmuga, nagu näiteks Venemaal viina, sest siis hakkab jube palav, vaid väikeste lonksudega mekkides. Ja soola võetakse peale seepärast, et vähem higistada. Ja meie naiivsed arvasime, et seda tehakse maitsebuketi pärast. Sidrun on juurde tulnud selleks, et soola maitset peita.
Džinn toonikuga on tulnud Indiast. Et kaitsta end malaaria eest, tarvitati hiniini, hiniini koos veega. Mis sest veest hiniiniga ikka niisama juua, ärgem laskem janu raisku ja nii segatigi seda džinniga. Varem joodi džinni lahjendamata.
Long Island Ice Tea legend on selline: politseiniku petmiseks 30-ndate aastate Ameerikas pidi jook välja nägema nagu tavaline karastusjook. Kui klient õigelt baarmanilt küsis Long Island jääteed, siis sai ta joogi, mis näeb välja nagu jäätee ikka, aga sisus on tunda mõningaid erinevusi.
Long Island jäätee - üldse ei tunne, et nii kange; salakaval jook; ööklubides pidi väga popp olema; mida homme küll pea ütleb kui seda ületarbida.
Igor vaatab kella. Mõistame vihjet. Aga enne veel küsime imetlevalt, kust Igor küll seda kõike teab? Igor vastab, et palju näeb see, kes ühe koha peal istub, mitte see, kes palju ringi liigub.
Oma ala tõsised fännid on tõliselt lahedad!
Meie edetabel:
Õunakook 15 punktiMojito valge rummiga 13 punktiSan Fransisco 10 punktiLong Island jäätee 10 punktiMojito pruuni rummiga 8 punkti