Toimetaja Valik
Enim Külastatud
Rinnavähk, Rinnavähk või. Rinnavähk on piimanäärmete pahaloomuline vähk. See kasvaja on kõige sagedamini naistel. Saksamaal on igal aastal peaaegu 60 000 purskevähiga inimest. Tüüpilised rinnavähi tunnused on tükid ja sõlmed rinna piirkonnas. Kuna muid sümptomeid pole peaaegu, on mõistlik iga-aastane varase avastamise uuring.
Naise rinna anatoomia ja struktuuri skemaatiline esitus rinnavähi korral. Pilt suuremalt.
Rinnavähk või rinnavähk on piimanäärmete lobules (lobulaarne kartsinoom) või sagedamini kanali epiteeli (ductal kartsinoom) pahaloomuline haigus. Saksamaal on see kõige levinum vähk naistel, umbes kaheksandal kuni kümnendal naisel areneb see haigus elu jooksul.
Esinemissagedus suureneb, kuid head sõeluuringuprogrammid (eriti mammograafia alates 50. eluaastast) suudavad rinnavähi selle varases staadiumis sageli tuvastada. Samuti on pidevalt paranenud ravivõimalused, nii et on saavutatud suremuse oluline vähenemine. Saksamaal on võimalik ravida või vähemalt seisata kuni 70% rinnavähihaigustest.
Rinnavähi üks otsene põhjus on harva tuvastatav. Erandid on nt. geneetiliselt põhjustatud rinnavähihaigused, mis moodustavad vaid umbes viis protsenti (geenide BRCA-1 ja BRCA-2 mutatsioonid).
Vastasel juhul saab individuaalset riski hinnata riskifaktorite abil. Lisaks perekondlikule kogunemisele mängib määravat rolli ka pikaajaline kokkupuude hormoonidega. Seetõttu on riskiteguriteks varajane menarche, hiline menopaus ja raseduse puudumine või hilinenud rasedus. Imetamine ja paljud rasedused omavad kaitsvat (kaitsvat ja ennetavat) toimet. Hormoonsõltuvus kajastub sageli ka kasvajas endas.
Mõni vorm on võimeline arendama östrogeeni ja progesterooni retseptoreid. Seda fakti kasutatakse ka terapeutiliselt. Rinnavähi tekke riski suurendavad ka üldised tegurid, näiteks ülekaal, suitsetamine, anamneesis mõni muu vähk ja kokkupuude ioniseeriva kiirgusega.
Kõik rinnapaisud ei viita rinnavähile. Sellegipoolest tuleks neid mammograafias täpsustada.
Rinnavähi sümptomiteks võivad olla tükid, piimanäärme tagasitõmbumine ja vesine või verine eritis piimanäärmest. Alguses ei põhjusta rinnavähk ebamugavust ega valu. Ainult haiguse progresseerumisel võib rinnanäärmesse kõveneda või tekkida tükke, mida saab tavaliselt tunda väljastpoolt.
Haiguse progresseerumisel võib turse ilmneda kaenlaaluses piirkonnas, sageli kaelaluu all või rinnaku lähedal. Vahel on turse ka kõhu piirkonnas ja seljaosas, sõltuvalt haiguse tõsidusest, võimalik metastaas. Mõned naised märkavad ühe või mõlema rindade suurenemist.
Haiguse progresseerumisel võivad nibud muutuda ja muutuda põletikuliseks. Rinnatükis olevad mõlkid, tuhmid või laienenud poorid viitavad ka haigusele, mida tuleb arsti juures uurida. Haiguse progresseerumisel ja kasvajate metastaasidega tekivad üha sagedamini mittespetsiifilised kaebused.
Sõltuvalt metastaaside asukohast ilmneb näiteks valu luudes või kõhus. Samuti võib teil esineda õhupuudust, iiveldust ja oksendamist, kurnatust ja püsivat haigustunnet.
Rinnavähi tüsistused on eriti seotud haiguse kirurgilise raviga. Haavaõõnsus võib nakatuda ja tekkida armistumine. Infektsioon ja tugev armistumine on tegurid, mis on eriti levinud suitsetajatel ja diabeetikutel.
Kuna patsiendid operatsiooni ajal ei liigu ja pärast seda vaevalt liiguvad, suureneb tromboosi ja emboolia oht märkimisväärselt. Lisaks võivad veresooned hiljem avaneda ja põhjustada sekundaarset verejooksu. Tavaliselt saab seda probleemi lahendada survesidemega.
Kuid väike protsent patsiente vajab täiendavat operatsiooni. Selle niinimetatud revideerimistoimingu osana tuleb seejärel asetada kanalisatsioon. Need on plasttorud, mis transpordivad verd, haavade eritisi ja muid vedeliku kogunemisi väljapoole.
Lisaks tekivad valitud ravi kõrvaltoimetena sageli rinnavähi ravis komplikatsioonid. Seedetrakti ja juuste rakud jagunevad sama sageli kui vähirakud. Seetõttu kannatavad nad kemoteraapia tõttu sageli väga halvasti. Seal on iiveldus, oksendamine ja seedetrakti verejooks. Juuksed kukuvad välja ega uuenda end keemiaravi jätkamise ajal.
Kui tunnete end regulaarselt rinnus, saate muudatusi kiiremini ja hõlpsamini tuvastada. See võib olla ükskõik. Naha muutused rinnanibul, nibu tagasitõmbumine või vedeliku leke nibust tuleb günekoloogi poolt uurida nii kiiresti kui võimalik ja ilma pikema ootamiseta. Hoiatusmärkide hulka kuuluvad ka apelsinikoorega sarnased nahamuutused rinnal.
Ühe rinna suuruse järsk muutus või muutused rindade liikuvuses võivad samuti olla märgiks, et teil on rinnavähk. Rinnavähiga kaasneb valu harva, kuid kui rinnus on põletav valu, on tungivalt soovitatav külastada günekoloogi.
Kui rindkere palpeerimisel leitakse käe all lümfisõlmed, tuleb seda ka jälgida. Lümfisõlmede tursel võivad muidugi olla ka kahjutud põhjused. Sel juhul on vajalik kiire selgitus günekoloogi juures. Ainult seal saab täiendavaid uuringuid, näiteks mammograafiat ja ultraheli, selgitada, mida need muutused põhjustavad. Väga sageli on olemas kahjutu seletus, kuid õigeaegne arsti visiit võib olla ka elupäästev.
Mammograafia on uurimismeetod rinnavähi (piimanäärme kartsinoom) varajaseks avastamiseks, mis on Saksamaa naistel kõige levinum vähk.
Kirurgiline teraapia tuleb esmalt rinnavähi korral. Võimaluse korral tehakse rindade säilitamiseks operatsioon. Sellest lähtuvalt eemaldatakse ainult kasvaja piisava ohutusmarginaaliga. Kuid kui kasvaja on lokaliseeritud mitmes kohas (multitsentriline), kui see on ülejäänud rinna suhtes väga suur või kui see on juba küpsetatud naha või pectoralis lihasega, tuleb kogu rind eemaldada (ablatsioon).
Invasiivse rinnavähi korral eemaldatakse operatsiooni käigus ka sentinell-lümfisõlm. Ainult siis, kui see on histoloogiliselt mõjutatud, resekteeritakse ka aksillaarsete (kaenlaaluste) lümfisõlmede II ja III tase. Kui operatsioon tehti rindade säilitamiseks, on järelejäänud rindade kiiritamine kohustuslik. Pärast ablatio mammae otsustatakse riskitegurite, kasvaja staadiumi ja patsiendi soovide põhjal. Lisaks saab läbi viia keemiaravi. Kui kasvaja on väga suur või kui on põletikuline rinnavähk, võib kasvaja massi vähendamiseks enne operatsiooni läbi viia ka nn neoadjuvantse teraapia.
Operatsioonijärgne keemiaravi viiakse läbi sõltuvalt riski tähtkujust, kasvaja staadiumist ja metastaasidest. Kui rinnavähil tekivad hormooni retseptorid, tuleb hormoonravi (sõltuvalt menopausi staatusest) kasutada adjuvantselt. Seda teraapiat kasutatakse otsese meetmena, aga ka kordumise ennetamiseks. Kasvajaspetsiifilised antikehad (Herceptin) on ravi väga uus vorm. Seda Her-2 / neu retseptori vastast antikeha kasutatakse peamiselt metastaatilise rinnavähi korral.
Rinnavähi prognoos on viimastel aastatel märkimisväärselt paranenud. Varase diagnoosimise ja viivitamatu ravi korral on rinnavähi ravimise võimalus äärmiselt hea. Pärast haiguse diagnoosimist 5 aasta möödudes on peaaegu 90% 100-st patsiendist endiselt elus. Kui täiendavaid tüsistusi ei esine, saab enamiku patsientidest pärast operatsiooni ja sellele järgnenud vähiteraapiat ravitud kujul ravile lasta.
Paljudel juhtudel moodustuvad haiguse progresseerumisel kasvajakohas uued kasvajad või sekundaarsed kasvajad. Seda tuleb õigeaegselt jälgida ja ravida, et vältida uut vähipuhangut. Alla 35-aastased patsiendid põevad sagedamini haiguse taastekke ja seega rinnavähi kordumist. Kui rinnakude eemaldatakse täielikult, väheneb uue haiguspuhangu oht märkimisväärselt.
Rinnavähi prognoos muutub vastavalt avastatud kasvaja suurusele. Mida suurem see on, seda suurem on tõenäosus, et lümfisüsteemi nakatavad lisaks rinnale ka vähirakud. Ravimisvõimalused vähenevad ka siis, kui kehal on metastaasid. Taastumisvõimalused sõltuvad ka rinnavähi tüübist. Põletikulise rinnavähiga võrreldes on tubulaarse rinnavähi prognoos soodsam.
Rinnavähi korral ei tähenda sümptomitevaba olemine, et kõik on korras. Järelravi on vähi puhul väga oluline. Nagu me täna teame, peetakse rinnavähki krooniliseks vähiks. Järelduste ja kordumise võimalus on suur.
Paljud kannatajad kannatavad kurnatuse all juba aastaid pärast keemiaravi, kiirgust ja operatsioone. Ravi ajal võivad tekkida tõsised kõrvaltoimed. Samuti ei tohiks alahinnata psühholoogilist stressi. Järelravi on oluline ka seetõttu, et paljudele rinnavähiga patsientidele on antihormonaalseid preparaate antud juba aastaid. Adjuvantravi tuleb jälgida.
Kuni rinnavähk pole levinud, algab järelhooldus kohe pärast esmast hooldust. Kliiniline kontroll on vajalik korrapäraste ajavahemike järel, et varajases staadiumis avastada kordumine. Terapeutilisi tagajärgi tuleb tavaliselt ravida pika aja jooksul. Taastusravi meetmed ja psühhoteraapilised pakkumised on samuti osa järelravist.
Enamasti on günekoloogid või perearstid pärast rehabilitatsiooni faasi järelravi kontaktisik. Regulaarsed palpatsiooniuuringud ja üksikasjalikud uuringud annavad teavet võimalike ravivõimaluste kohta. Vajadusel saavad nõustamiskeskused või eneseabigrupid pakkuda osa psühholoogilisest abist. Järelhooldus peaks toimuma vastavalt kindlale ajakavale. Saksamaa vähiliit on selleks koostanud suunised.
Järelkontrollide sagedus muutub aja jooksul. Kui sageli järelhooldusmeetmed on vajalikud, sõltub siiski ka individuaalsetest asjaoludest, perekonna ajaloost ning rinnavähi raskusastmest ja tüübist.
Rinnavähi diagnoos tähendab haigete jaoks alati elustiili muutmist. Lisaks ravile pakutakse tänapäeval mitmesuguseid kaasnevaid abinõusid, et hõlbustada haigestunutel ja nende lähedastel haigusega toime tulemist.
Teiste rinnavähihaigetega, aga ka sõprade ja pereliikmetega vesteldes saate jagada omaenda kogemusi selle haiguse igapäevasest käsitlemisest. See ja sellised meetmed nagu sport, dieedi muutmine ja uute hobide leidmine võivad elukvaliteeti parandada. Asjatundlikku tuge saab ka psühholoogiliste vähinõustamiskeskuste kaudu. Pikemas perspektiivis võivad kannatanud pöörduda psühhoterapeudi poole või minna eneseabigruppidesse.
Nõustamine on soovitatav ka vähktõve sotsiaalsete riskide tõttu, näiteks kui tööellu naasmine on ohus või pere eest hoolitsemine pole enam võimalik. Sellistel juhtudel saavad sotsiaalõiguse alal koolitatud eksperdid aidata isiklikke asju reguleerida. Lõpuks saavad mõjutatud isikud kasutada ka muid ravimeetodeid. Nende meetodite tõhusust ei ole tingimata teadus-kliiniliste katsete abil tõestatud. Täiendavad sammud võivad siiski anda lootust ja hõlbustada igapäevast haigust.