Sisukord:
- Tsefalaria botaaniline kirjeldus
- Tsefalaaria tüübid (capitate)
- Pea kasutamine maastiku kujundamisel
- Tsefalaria kasvatamise tunnused
- Peahoolduse reeglid
- Tsefalaaria paljunemine
Video: Tsefalaria On Maastiku Kompositsioonide Jaoks Kõrge Püsik. Foto
Aiataimede seas pole nii palju põllukultuure, mis meelitaksid lisaks meetaimedele ka liblikaid. Üks suur mitmeaastane taim - tsefalosaria - suudab konkureerida ka sügisel sireli, buddleega. Vaatamata väga paljutõotava kultuuri staatusele peetakse seda meie aedades endiselt suureks harulduseks. Vastupidav ja tagasihoidlik see hiiglaslik ilu üllatab oma suuruse, metsiku iseloomu ja õisikute iluga. Selles artiklis räägime teile kõige huvitavamatest tsefalosaria tüüpidest, nende kasutamisest maastiku kujundamisel ja kasvatamise iseärasustest.
Sisu:
- Tsefalaria botaaniline kirjeldus
- Tsefalaaria tüübid (capitate)
- Pea kasutamine maastiku kujundamisel
- Tsefalaria kasvatamise tunnused
- Peahoolduse reeglid
- Tsefalaaria paljunemine
Tsefalaria botaaniline kirjeldus
Looduslikke looduslikke tihnikuid jäljendavate maastiku stiilide populariseerimine on toonud kaasa taimede populaarsuse kasvu, mida varem tundsid vaid väga innukad aednikud. Üks neist, mis teenetult aiatööst ilma tähelepanu väärimata on, on tsefalaria. See on kaunilt õitsev, väga suur, vastupidav ja tagasihoidlik mitmeaastane taim. Ja kõik need omadused ei takista taimel jääda metsikuks ja taltsutamatuks kandidaadiks vertikaalsete aktsentide asetamiseks maastikukompositsioonidesse.
Tsefalaria ehk tsefalaria on taimed, mis on aedadesse jõudnud juba pikka aega. Looduses on neid Lõuna-Euroopa riikides, Kaukaasias ja Krimmis. Kuid erinevalt enamikust tüüpilistest lõunatähtedest on tsefalaria nii vastupidav, et ei vaja isegi keskmisel rajal talveks ettevalmistust ning tunneb end suurepäraselt kliimas, mis pole kaugeltki tema enda jaoks tuttav. Populaarne nimetus "capitate" näitab selgelt õisikute kuju. Reklaamime seda taime sageli kui hiiglaslikku kollast sügelist.
Tsefaalia on igas mõttes võimas risoomne rohttaim, mis säilitab dekoratiivse efekti aastakümneid ega vaja sagedast uuendamist ega noorendamist. Tugevad sügaval paiknevad risoomid on silmatorkava suurusega ja võimaldavad tsefalaariat mitte ainult ellu jääda, vaid ka õitseda peaaegu igas olukorras.
Võrsed on võimsad, kuid õhukesed, tekitavad lahtisi, ebaühtlaselt tihedaid, veidralt muutuvaid põõsaid-kardinaid, hargnevad hästi, üllatavad täpselt roheluse värvi kordava värviga ja õõnsa struktuuriga. Tsefalaria varred on lehtedeta.
Tsefaalia lehed asuvad juurroosettides, moodustades padja, mille kohal õievarred tõusevad. Nad on pinnalt lahti lõigatud, suured (pikkusega kuni 60 cm), rikkalikult tumerohelised, loovad lopsaka massi, mille vastu üksikud õisikud hõõguvad eredalt, istuvad õhukestel jalgadel.
Väikesed ligulaalsed ja torukujulised lilled kogutakse kuni 6 cm läbimõõduga suurtesse õisikute peadesse. Väliselt on tsefalosaria õitsemine väga sarnane scabiosaga. Kõik tsefalaria õitsevad suve alguses, hea ilmaga - mais, üllatades oma jõu ja ulatuse poolest. Terve suve esimese poole meelitavad tohutud põõsad nii palju putukaid, et nende all olevaid tegelikke õisikuid on mõnikord raske eristada. Tsefalaaria aroom on väga õrn ja õrn.
Tsefalaria seemned valmivad suve lõpuks, need on ribilised ja piklikud, peidetud suurtesse puuviljakapslitesse.
Tsefalaaria tüübid (capitate)
Hoolimata asjaolust, et tsefalosaria perekond on üsna suur, koosneb see enam kui 60 taimeliigist, mis kõik on välimusega silmatorkavalt sarnased. Iluaianduses kasutatakse ainult kahte tüüpi tsefalariaid, mida eristavad kõige võimsamad põõsad ja kõige dekoratiivsem õitsemine.
Cephalaria gigantea on tavaliselt seotud koos Cephalaria, võimas aastaringse et hämmastavad kahe meetri kõrgune. Lehed on väga tumedad, tihedalt rosetti paigutatud, andes kogu taimele metsikult tähelepanuta jäetud ilme. Õisikud-pead on üksildased, sarnanevad kärntõvega, näivad kahvatukollase värvi tõttu tuhmunud.
Vähem levinud on alpikefalaaria (Cephalaria alpina) - eredamalt õitsev liik, mille õied ei ole kahvatud, vaid rikkalikult sidrunivärvilised. Pead on piisavalt suured, eristuvad eredalt tumerohelise taustal keerukatel jalgadel. Kõrguses võib alpikapital jõuda ka kahemeetrise märgini.
Pea kasutamine maastiku kujundamisel
Tsefaalia kuulub kõige ebatavalisemate ja võimsamate mitmeaastaste taimede hulka. Need on suured vertikaalsed aktsendid ja solistid, kes suudavad muuta mis tahes ansambli igavat struktuuri ja tuua animatsiooni mis tahes objekti vertikaalsele reljeefile.
Tsefalaria näeb aias hea välja:
- solistina muruplatsidel või mullakatte heinamaade taustal;
- looduslike istanduste ja massiivide kõrge aktsendina;
- rühmades uhkete põõsaste lisandina;
- aktsendina lillepeenardel või mixborderite taustal;
- kamuflaažitaimena;
- kaitsvatel või varjatud istandustel mööda seinu ja piirdeid;
- aktsendina igas kohas, kus huvitavaid lahendusi pole.
Tsefalaaria kasutamisel tasub arvestada taime olemusega: vaatamata õitsemise ilule näeb ta alati välja nagu taltsutamatu, metsik hiiglane, kes näib olevat üle kantud looduskeskkonnast, mitte kultuurtaimena. Tsefalaria on oma maastikuliste otsuste ja nostalgiliste taimevalikutega maastikukujunduse ja maastiku kujundamise kultuur.
Mütsid istutatakse ka spetsiaalsetele lindude lillepeenardele - istutustesse, mis meelitavad kasulikke linde. Saate neid istutada nii suhkrukultuurina kui ka taimena, mis võimaldab teil täita aia või selle eraldi tsooni elu, müra, suminaga, need annavad võimaluse vaadata teie lemmikputukaid ja liblikaid. Neid peetakse paabulinnu silma (liblikate) erilisteks lemmikuteks, kes suve jooksul hulgaliselt põõsastesse voorivad.
Tsefalosariat võib pidada ka algupäraseks lõigatud kultuuriks, kuna taime õied seisavad lõikuses väga kaua.
Tsefalaaria partnerite valik
Mütsid on suured mitmeaastased taimed, mida tavaliselt peetakse kuivaineteks. Kuid neid saab paigutada ka segaistutustesse. Tsefaalia näeb suurepäraselt välja ilupõõsaste kõrval (piiritusest kuni chubushnikini) ja isegi dekoratiivsete puittaimedega (dekoratiivsed kirsid, dereenid, okaspuud).
Neid saab kasutada ka koos rohttaimede mitmeaastaste taimedega, millel on kontrastsed vertikaalsed või klassikalised korvõisikud ja dekoratiivsed lehtpuud. Tsefalaaria on eriti hea hiiglaslike teraviljade, näiteks miscanthus'e, samuti ehhiaatsia, rudbeckia, coreopsis, loosestrife, estragon seltsis.
Tsefalaria kasvatamise tunnused
Tsefalaria istutamisel tuleb meeles pidada, et see taim kasvab pidevalt ja saab võimu, see muutub üha ilusamaks ja suuremaks. Tsefalaria on meeldivalt üllatunud, et nad meelitavad peale kõigi võimalike meeputukate ja tüüpiliste tolmeldajate ka erinevat tüüpi liblikaid. Seetõttu peate taimele valima koha, kus ta saab vabalt kasvada aastakümneid ja kus pole aktiivset liikumist, mis putukaid eemale peletaks.
Tsefalaria on valgust armastavad taimed, mis eelistavad kasvada päikesepaistelistel aladel, kuid nad taluvad väikest varju väga hästi. Taim on muldade suhtes absoluutselt vähenõudlik, see võib areneda ja õitseda nii vaesel kui ka viljakal pinnasel, mulla peaaegu igasuguse reaktsiooni ja koostisega.
Tsefaalariale koha valimisel tasub meeles pidada, et niiskel pinnasel või korrapärase jootmisega kasvab taim hiiglaslikus tempos ja jõuab tohutute mõõtmeteni. Seetõttu istutatakse keerulistesse kompositsioonidesse viimisel tsefalaria, lillepeenrad ja segupiirded koos põuakindlate põllukultuuridega.
Peahoolduse reeglid
Tsefalaria võib sõna otseses mõttes istutada ja unustada. Taim ei vaja kastmist, pealegi viib mulla stabiilse niiskuse säilitamine väga kiireks kasvuks (seda võimet saab kasutada maksimaalse dekoratiivse efekti kiireks saavutamiseks). Isegi suve kõrgajal, põua ajal, ei ole vaja taime kasta, välja arvatud juhtudel, kui taim selgelt närbub, ei parane üleöö.
Pea pealmist riietust tavaliselt ei tehta, kuna taim areneb viletsas mullas väga hästi. Kui soovite põõsaid saada nii võimsaks kui võimalik, siis võite üks kord hooajal, varakevadel, sööta tsefaaliat täismineraalväetistega. Taim reageerib tänulikult orgaanilise aine mulda sattumisele või orgaaniliste väetistega multšimisele.
Tsefalaaria umbrohutõrjet ei vajata: ükski umbrohi ei talu sellega konkurentsi. Ainult noorte taimede korral eemaldatakse umbrohi regulaarselt ja muld kobestatakse. Tsefalaria kasvab hästi multšitud pinnasel, mis võimaldab teil tingimusi stabiliseerida, keelduda igasugusest hooldusest ja luua väga dekoratiivseid kompositsioone. Multšikiht tekib tavaliselt pärast mulla väetamist ja kobestamist varakevadel.
Taime pügamine toimub ainult ühel juhul - kui soovite selle levikut piirata. Kui isekülv on ebasoovitav, kärbitakse vanad õisikud pärast närtsimist, et vältida seemnete küpsemist ja laialivalgumist. Need valmivad augusti lõpuks, seega on parem pügamisprotsessi mitte alustada.
Võite unustada kahjurite ja haiguste vastase võitluse. Taim ei meelita mitte ainult kasulikke putukaid, vaid ei kannata ka kahjurite käes.
Tsefalaaria paljunemine
Korkidele ei meeldi siirdamine ja jagunemine, seetõttu ei kasutata nende paljunemiseks vegetatiivseid meetodeid.
Tsefalaria saadakse seemnetest. Neid külvatakse enne talve, otse kasvukohta.
Seemned külvatakse ühte auku mitu seemet. Tsefalaaria seemnete idanevus on väga hea.
Kui eelistate kevadist külvi, siis tuleb seemneid kogu talve jooksul hoida külmumistemperatuuril. Seemikute meetodit ei kasutata mütside jaoks. Alguses on seemikuid lihtne segi ajada kurkidega, kuid juba teisest lehest alates ilmub taimele iseloomulik rohelus.
Põllukultuurid arenevad väga kiiresti, nõrkade ja liigsete taimede eemaldamisega on parem mitte kõhkleda. Seemnetest saadud tsefalosaria õitseb alates teisest aastast ja nende kasvukiirus varjutab kõiki muid mitmeaastaseid taimi.
Tänu üsna agressiivsele isekülvikalduvusele laiendab taim pidevalt oma piire ja annab hea võimaluse arvukate võrsete uude kohta viimiseks.
Kas teie aias kasvab tsefalaria? Öelge meile artikli kommentaarides, millistes aiakompositsioonides te seda kasutate. Milliste taimedega külgneb Cephalaria teie piirkonnas?