Seoses ootamatu avastusega, et Ploomil oli lisaks eelmisel õhtul äratehtule siiski veel üks kodutöö ( joonistada pilt kodust), puhkes esmaspäevahommikuses pudrulauas kell 7.28 diskussioon kunstiteaduslike terminite, täpsemalt sõna “taust” üle. Väitluses esindas härra seisukohta, et sellise mõiste kasutamine on lubamatu, kuna mingit tausta kui niisugust pole olemas, on igasugused muud asjad (taevas ja värgid); proua ema argumendid aga tuginesid teooriale “vahet pole, mis ta on, peaasi et ruttu värvitud saab”.
Noort kunstihuvilist jäi lõpliku vastuseta jäänud küsimus siiski painama ning teema sai koolis sõltumatute asjatundjate ringis taas tõstatatud. Koju jõudes uuris Ploom proua emalt: “Aga kuidas sa ikkagi arvad, kas pildil on siis taust või on ikkagi taevas ja need muud värgid, nagu papa ütles?”
“Noh, ma arvan, et eks tegelikult on papal vist ikka õigus.”
“Ei, aga tead, ma küsisin seda asja koolis J-lt (pinginaabrilt — toim.) ka, ja siis me arutasime ja lõpuks J arvas, et päriselt muidugi ei ole tausta, aga pildi peal ikkagi võib olla, sest pildi peal ei peagi olema kõik asjad, nagu päriselt on … näiteks puud, on ju, aga ka nõiad … nõidu ju ei ole päriselt olemas, aga pildi peal nad võivad vabalt olla!”