Raadioimpulsside Salaparased Pursked Eelistavad Galaktika Armastavaid Kasi
Vaadates, millistes linnaosades nad elavad, astronoomid hakkavad paremini mõistma salapäraseid, äärmiselt lühikesi ja võimsaid energiavälke, mida nimetatakse kiirraadioks .
Lühidalt, FRB -d on päris imelikud. Need on intensiivsed, kuid äärmiselt lühikesed, kestavad umbes millisekundi ja on nii võimsad, et neid saab tuvastada galaktikatevahelistel vahemaadel; paljud on väga kaugel. Esimene avastati 2001 kuid seda märgati alles hiljem, kui astronoomid arhiveeritud andmeid vaatasid. Need algavad ja lõppevad sõna otseses mõttes vähem ajaga kui silmapilk, nii et ühe märgamine on äärmiselt raske, kuid kui me teadsime, et nad on väljas, said astronoomid targaks ja pakkusid välja rohkem võimalusi nende leidmiseks. Siiani on avastatud umbes tuhat, peaaegu kõik väga kaugetest galaktikatest.
Mõned kordavad, põletavad regulaarselt ja mõned mitte, ainult üks kord ja valmis. See paneb aru saama, mis nad tegelikult on on raske. Siis, aastal 2020, läbimurre: ühte nähti meie enda Linnutee galaktikas ja jälgiti kohutava metsalise asukohta, mida nimetatakse magnetariks. Need on ägedate magnetväljadega neutrontähed, mis on kuni neli miljardit korda tugevamad kui Maa väli, ja on võimelised fantastiliselt võimsateks plahvatusteks. Nagu tõsiselt tohutu: lugege seda, kui galaktikat hõlmavad energiapursked ei anna teile õudusunenägusid.Suurenda
Kunstiteos, mis kujutab magnetar superflare'i, eepilise energia purset neutrontähe pinnalt. Krediit: NASA/GSFC
Sellegipoolest pole meil FRB -de kohta tohutul hulgal teavet. Kas on rohkem kui üks liik? Kas neil on erinevaid eellasrakke (teisisõnu, kas magnetarid toidavad neid kõiki või on ka muid allikaid)?
Et rohkem teada saada, astronoomid kasutasid Hubble'i kosmoseteleskoopi, et vaadata kaheksa hiljuti avastatud FRB asukohta taevas , lootes iseloomustada, milliseid galaktikaid nad võõrustavad, ja võib -olla näha, kas on mingeid suundumusi, mida nad suudavad eristada.
See, mida nad leidsid, on huvitav ja abivalmis, aga ka natuke pead kriimustav.Suurenda
Hubble'i pildid neljast galaktikast, mis võtsid vastu kiireid raadiolaineid, kus on näidatud FRB -de asukohad. Nad kõik näivad olevat tsentrist väljas ja nende peremeeste spiraalharude lähedal. Autorid: TEADUS: NASA, ESA, Alexandra Mannings (UC Santa Cruz), Wen-fai Fong (Loode) PILDITÖÖTLEMINE: Alyssa Pagan (STScI)
Iga FRB jaoks nähti galaktikaid. Neist kaheksast viis olid selgelt spiraalsed galaktikad, mis on väga huvitav! Spiraalidel (nagu meie enda galaktikal) on tavaliselt palju gaasipilvi ja nad moodustavad aktiivselt tähti oma käte vahel. Massiivsed tähed ei ela kaua ja plahvatavad supernoovadena, nii et neid leidub eelistatavalt spiraalharudes.
Kõik viis spiraalgalaktikates nähtud FRB -d asusid vastuvõtva galaktika spiraalharudel või nende lähedal. See on kooskõlas varasema tähelepanekuga. Neutrontähed (magnetarite taga olev mootor) on pärast plahvatamist massiivsete tähtede kokkuvarisenud südamikud, nii et esialgu põsepuna toetab see ideed, et FRB -d pärinevad magnetaritest.
Aga oota! Mõnel neist galaktikatest on kohti, kus tähed moodustuvad kiiremini kui teised, ja puudusid selged tõendid selle kohta, et FRB -d olid nende viljakate kohtadega seotud. See on natuke mõistatuslik, kuid mitte tehingu tapja. Asjaolu, et need on relvadega üldse korrelatsioonis, on juba kasulik.
Nad leidsid ka palju muid suundumusi. Kõik FRB -d asusid näiteks galaktikakeskustest kaugel, kus on tavaliselt vähe või üldse mitte tähti. Nad leidsid tõendeid selle kohta, et mis iganes teeb FRB -sid, ei ole nad galaktikate kõige massiivsemad tähed, kes kipuvad ägedate tuultega oma väliskihid minema puhuma, ja et need ei ole ka binaarsete neutrontähtede (nn kilonovad) ühendamisest. Kõik see on kasulik, isegi negatiivsed tulemused: neid saab kasutada võimalike eellaste kõrvaldamiseks.Suurenda
Hubble'i pildid (vasakpoolsed veerud) kahest galaktikast kaheksast, mis võõrustasid kiirraadioid. Töötlemistehnikad (paremal) näitavad, et neil on spiraalsed käed, FRB -de asukohad on tähistatud ellipsidega. Autorid: TEADUS: NASA, ESA, Alexandra Mannings (UC Santa Cruz), Wen-fai Fong (Loode) PILDITÖÖTLEMINE: Alyssa Pagan (STScI)
Veel üks huvitav suundumus, mille nad leidsid, on see, et kui võrrelda korduvaid ja korduvaid FRB-sid võõrustavaid galaktikaid, näevad need, mis kordavad, rohkem nagu sinisematest galaktikatest, st need, millel on rohkem (kuid mitte tohutul hulgal) aktiivseid tähti. Need kipuvad olema ka väiksemad, väiksema massiga galaktikad. Mida see tähendab, pole täiesti selge; siiani pole aru saadud, miks mõned kordavad ja teised mitte.
Kuid see kõik on veski jaoks kurb. Praegu on alles alguspäevad, FRB -de peremeestena on tuvastatud vaid umbes kaks tosinat galaktikat. Andmete hankimine kaheksa kohta on suur samm, isegi kui nii väikese valimi puhul on suundumusi raske välja selgitada. Hubble'i edukas sõit võib kaasa tuua rohkem vaatlusi, sealhulgas mõningate tohutute maapealsete teleskoopide, aga ka tulevaste kosmoseteleskoopide puhul, mis võiksid seda tööd palju lihtsamaks muuta.
Pean siinkohal silmas seda, et uue esemeklassi esmakordsel nägemisel kipub mõnda aega valitsema segadus, mille väikesed sammud viivad läbimurreteni (nagu meie galaktikas märgatud), sealhulgas suured. Sellistes olukordades mõtlen gammakiirgusele , mida oli samuti äärmiselt raske jälgida ja mis jäid aastakümneid täielikuks müsteeriumiks, kuni märgati piisavalt (ja tehnoloogia paranes), et äkki said asjad selgemaks. Sama ka eksoplaneedid .
Uue valdkonna sünd on alati valus ja masendav, kuid ajaga kaasneb edasiminek ja mõistmine. Olen üsna kindel, et meil on ka FRB -dega hästi teel.