Hirmus, milline kellapomm on see, kui sul on kasvamas kolm poega, keda kõik maailma riigid vaatavad kui potentsiaalseid sõdureid. Sa hakkad enamust asju vaatama läbi selle pilgu, et kas see tasub surma. Kas nende surma tasub.
Mikrofašistlik Eesti on miski, mille eest mitte keegi mitte kunagi surema ei peaks. Aga ometi oleme me selle poole teel. See on alati naljakas, kui vähe on vaja, et olukord oleks muutnud.
Taavi Rõivas andis paar intervjuud BBC’le ja FT’le ja ristis Keskerakonna venemeelseks ja iseennast eestimeelseks. Korraga pole meil enam juttugi väiksest edukast e-riigist. Vaid on harilik idaeuroopa morbariik, kus Kreml ja Valge Maja omavahel vägikaigast veavad. Eestimeelsed võitsid. Seekord. Oma esimeses intervjuus valimiste võitjana vajutas Taavi Rõivas mikrofašismi nitronuppu — nüüd on ülesanne saada eestimeelne valitsus.
See tähendab, et Eesti Vabariigi Riigikogusse demokraatlikult valitud jõududest on võimalik moodustada ka mitte-eestimeelne valitsus. Et meil kõigil selge oleks, kes need mitte-eestimeelsed siis on, kutsus Taavi Rõivas konsultatsioonidele ka EKRE. EKRE on selline põnev erakond, kes räägib nagu nats, käitub nagu nats aga ei ole nats, kuna eitab, et on nats. Selline süütuse presumptsioon. Et kui ei ole Nürnbergis süüdi mõistetud siis on eestimeelne.
See on jätkusitt, mis tiivikusse lendas.
Sõbrad ajakirjanikud tunnevad end veidi viletsalt, et EKRE värki varem ei kajastanud. Aga see oli ju meil selline kollektiivne otsus, et fašismist ja natsismist Eestis tohib rääkida ainult Sergei Lavrov. Ja meie eestimeelne kohus on seda kõike eitada. See töötas päris hästi. Aga nüüd on EKRE riigikogus. Mis sa arvad, kui äge see on, et nad saavad riigi raha eest Sinimägedel nüüd igal aastal praaznikut… vabandust… sabatit… vabandust… eestimeelset simmanit pidada?
Siinkohal on sobilik teha repliik eesti meedia kohta. Päevaleht, Õhtuleht ja Äripäev teevad olude kohta uskumatult võimsat ajakirjandust. Noored teravad hakkajad kirjutajad ei karda keda kuraditki. Postimehe nina on otse raha suunas. Peale mõne üksiku erandi kirjutavad seal vanad inimesed vanadele inimestele. Kindlasti on see suund kõige raharikkam lähemas perspektiivis. Noori sünnib vähe, neid kasvab vähe peale ning just noored on need, kes Eestist ära lähevad. Eestist lahkudes ei võta nad kindlasti tasulist Postimeest kaasa.
Taavi Rõivase omanike mikrofašistlik süsteem püsib aga ETV ja kohe ka selle uue venekeelse peegel-sputniku peal. Päris demokraatias, päris meedias ei saaks need ETV saatejuhid-toimetajad, kes EKREle enne valimisi ainsatki natsiküsimust ei esitanud, tööd mujal kui Reformierakonna kontoris. Aga tagasi põhilise juurde.
Taavi Rõivas lasi ühel oma erakonna mehel öelda, et EKRE siiski ei sobi. Kommentaariumid hullusid. Delfi, üle maailma tuntud sitasööja, kes suudab neelata Tsernobõlis surnud aidsihaigetest lastest tehtud kotlettide lugusid ja nende kõrvale rahus reklaami müüa, oli sunnitud kommentaariumid sulgema kõigil EKRE teemalistel lugudel. Läks väga natsiseks ära. USA saatkond pidi EKRE omadega vestlema. Hullult natsine tunne oli. Ja igasugu asju toimus veel. Mulle räägitakse, et seal Delfi kommentaariumis kutsuti ka reaalselt inimesi tapma. Mitte-eestimeelseid. Reformierakonna rahvast lõhestav, eestimeelsust okupeeriv ja võimutruudusega samastav retoorika erineb ainult varjundi võrra Vladimir Putini “rahvuse reeturite” retoorikast. Ja mul on ainult sellesama varjundi võrra ohutum olla võimuga avalikult opositsioonis kui Venemaal.
Eesti PR-i Grand Old White Manid tõmbasid aga peale valimisi käima eestimeelsete salarelva, rassistliku Economisti, mis ilma silma pilgutamata kirjutas (loomulikult rassistliku) loo, et rahvuspingete põhjus Eestis on… oota, ära veel lõpeta, hoia veel hetke, vaata mulle otsa, kui ma ütlen, kelle süü see kõik on, kes on põhjus… Stalin. Jup. See mees, kes suri aastal 1953, ruulib eesti poliitikas täiega. Economisti loo valguses heiastub meile ka kogu eesti poliitika varjuteatri linatagune. Meil käib sõda Staliniga, tema okupantidega. Maailm peab mõistma, et kuigi Hitler ei olnud veatu, oli ta siiski Stalini vastu.
Pole mingi parim narratiiv
See mingi parim narratiiv riigile ei ole, kellel pole suurt narratiivi vaja, aga hei, meie ei ole oma ajalugu valinud. See on ka otsene tagajärg eesti poliitikute mantrale, et me mõistame hukka kõik totalitaarsed režiimid. Et me mõistame võrdselt hukka natsismi ja kommunismi. Selle taga on tegelikult alati revanšism. Reformierakond kirjutas 2014 aastal enda valimisprogrammi, et teeb kõik “kommunismi ideoloogia kuritegelikuks kuulutamiseks”. Mõtleme hetke. See oli üks esimesi seadusi, mille Adolf Hitler võimule saades tegi. Kriminaliseeris kommunismi. Kõigile on ju selge, miks.
Kommunism, eriti aga kommunismi ideoloogia, mida Reformierakond tahab kuritegelikuks kuulutada, on kõige puhtam ja ehedam antifašism. Reformierakond proovib kriminaliseerida antifašismi. Aga neid on läbi nähtud.
Kui Taavi Rõivas tuleb veel ühe korra jutuga, et mõistab võrdselt hukka kommunismi ja natsismi siis saab ta vastuseks (Eestis ja rahvusvaheliselt): see on natsismi puhtaks pesemine, see on natsistliku kurjuse ainukordsuse eitamine, see on holokausti õuduste pisendamine, see on kõigi natsismi ohvrite mälestuse mõnitamine. Sest just täpselt nõnda saavad asjast aru meie liitlased USA ja Saksamaa. Meil ei ole nende kõrvale oma kapi-natsismiga asja. Ja normaalne peaminister vannuks, et Eesti ei saa enam elus kuulutama, et Hitler ikkagi võitis, et Eesti on taaskord Judenfrei ja Russenfrei.
Inimesed lahkuvad Reformi kõrvalt
Mul on sõpru ettevõtjate hulgas. Üks neist, IT inimene, ütles väga nutika asja (küsisin luba tsiteerida ja lubasin anonüümsust): “Reformierakonna võim on kogu aeg olnud eliidile hea tuju tegemise võim. Ja eliit on head tuju reformierakonnale vastu pakkunud. Nendega koos piltidel seisnud, nende juttu edasi rääkinud, nende suurte apsakate puhul suud kinni hoidnud. Jätnud kritiseerimata, kui nad lauslollust ajavad. Aga see eliit on enamuses väga rahvusvaheline. Neid tüüpe sa enda kõrvale eestimeelse tigeda rahvusriigi juttu kiitma ei saa. Reformikad jäävad nüüd piltidele üksi. Mida rohkem Eestist natsiuudiseid tuleb, seda rohkem üksi.”
Noorte ettevõtjatega on seotud veel üks järgneva võimuperioodi aspekte. Moodsa riigi kuvand, salliva ja avatud riigi kuvand, mida reformierakond tublisti pushinud on, laguneb koost. Vaevalt on reformist kooseluseaduse rakendussätete kehtestajat, kindalt ei tasu oodata mingit kanepilegaliseerimist ja igaveseks võib ära unustada mingid programmid, mis aitaksid opiaadisurmade vähendamisega meil kuidagi Euroopasse jõuda. Noored lihtsalt ei loe, sest vanu on üha rohkem. Ka eelmisel aastal sündis jälle ainult veidi üle 13 500 inimese.
Rahvastik muutub üha vanemaks, üha natsimaks. Igasugune liberaliseerimine jääb ära. Rahvusküsimus muutub vaeste inimeste puhul aga üha tähtsamaks. “Nad saavad kõik meilt võtta, aga rahvust ei saa.” Ehk siis Reformierakonna sõnastuses: sa ei pea inimestele suur sittagi andma, kui annad rahvusküsimuse. Eesti noored lahkuvad laia maailma või uimastitesse. Kurjad vanainimesed teevad poliitikat. Loevad Postimeest, usuvad infosõdu, tahavad, et noored nende eest sõtta läheks. Noored saavad aru, et nende häält ei ole kuulda, neid ei võeta kuulda, ainus, milleks neid vaja on — makske makse, et Reformierakond oma valijate pensione saaks tõsta. Ei ole väga hea diil.
Sama asja aga teise nurga alt räägivad kogenud poliitikud. Nad ütlevad, et ilma igasuguse euroopa kogemuseta Reformierakonna tegelikud omanikud ei saa aru, et Eesti venekeelsete inimeste marginaliseerimine ja demoniseerimine, mis suure rahvusliku hüsteeria ajel võib paisuda täielikuks apartheidirežiimiks on üks asi, mida meie liitlased USA ja Saksamaa eluski ei mõista. Ja nende mittemõistmine tähendab peaaegu automaatselt, et NATO artikkel 5 puhul võime loota ainult Ungarile. Ungari on hea näide. Mikrofašism ja hullunud rahvuslus ei ole Euroopas ja maailmas keelatud. Aga sa seisad siis Putiniga. Ungari seisab kõrvuti Putiniga. Meie, noh, mitte nii väga kõrvuti vaid silmast silma. Usalduslikult.
Mult on hästi palju küsitud, et kas ma tõesti usun, et reformierakonna omad on hingelt natsid. Ei usu neil seda hingevärki liialt. Aga ma usun, et neil ei liigu üks närv ka, et valimisvõidu nimel rahvas hulluks ajada. Võim on kõige tähtsam. Ja neil ei ole mitte ühtegi värsket ideed ühiskonna jaoks. Majandusinimesed, kes nende poliitdebatte kuulasid, ohkasid: “Nad usuvad nimisõnadesse, millel ei ole ammu enam sisu.”
Ilma sõjajututa ei oleks Reform Keskerakonda kuidagi võitnud. Ilma putinihirmuta ei oleks nad suutnud panna sotse oma nägu kaotama kõigis poliitilistes küsimustes, mis sotside valijatele olulised. Pane tähele: sotside valijale on kõige tähtsam asi see, et sotsid ei läheks valitsusse reformiga. Selle eest neid valija karistab. Unustage ära see flirt venelastega, see ei koti kedagi. Sotsidele ei andesta valijad reformi kondoom olemist ja selleks jälle püüdlemist. Ja kõige olulisem: ilma sõjahulluseta ei oleks saanud lukku panna, ära tappa, edasi lükata, maha kanda, tähtsusetuks teha eesti poliitika kõige tähtsamat küsimust. Küsimust, mis on ainsana eksistentsiaalne, millest võib sõltuda Eesti Vabariigi edasi kestmine, nii nagu me seda teame.
Eksistentsiaalne küsimus
Selle küsimuse probleemi sõnastab meie kõige tähtsamate partnerite Ameerika Ühendriikide iseseisvuse ja sõltumatuse alusprintsiip. “No taxation without representation.”
Eesti Vabariik on jälle iseseisev olnud 23 aastat kopikatega. Pea 90 000 inimest on senini kodakondsuseta. Pea 130 000 inimest on seoses väga keeruliste kodakondsusreeglitega (mis piirnevad apartheidiga — mis on inimsusevastane kuritegu) võtnud Venemaa või muu riigi kodakondsuse. See olukord on olnud plahvatusohtlik kogu aeg. Kuid mida aeg edasi, seda rohkem proovisid poliitikud ja eriti peaministrid vältida rahvuspõhist vastandamist. Isegi Pronkssõduri ajal proovisid tipppoliitikud rääkida ilma rahvusi vastandamata. Andrus Ansip tundub tagasivaates päris mõõdukas, isegi oma idiootse meenemündiga. Sest Taavi Rõivas lõpetas ära igasuguse Eestimaa elanikest rääkimise ja legaliseeris eestimeelsuse kui venevaenulikkuse. Kogu edulugu hävitati ühtede valimiste nimel.
Praegust süsteemi on rahvusvaheliste partnerite (Loe USA ja Saksamaa) jaoks aidanud kvaasilegitimiseerida see, et kõik elanikud saavad valida kohalike omavalitsuste valimistel. See teeb kohaliku omavalitsuse tasandi tõesti demokraatlikuks. Samamoodi legitimiseerib see ka veidi presidenti, keda on valitud valijameestekogus, sest ka seal on esindajad KOV-idest. Aga see jätab u 1/5 rahvast võimust täiesti eemale kõiges, mis puudutab Riigikogu ja Vabariigi Valitsust.
Ma ei tea rahulikumat ja kannatlikumat rahvast kui eestis elavad venekeelsed inimesed. Kui hullult närvi ajav võib olla see, kui pead iga päev raadiost kuulama või lehest lugema, kuidas eestimeelsed poliitkud, kes oma eestimeelsuse ja lääänemeelsuse kinnituseks panevad oma lastele nats-retard liitnimesid nagu Taivo-Eminem (Ivo kuulsusetu venna ja Ameerika Ühendriikidest pärit oleva narkomaani järgi), kuidas need poliitikud siis jauravad, et mis keeles peavad sinu lapsed koolis õppima ja sa ei saa mitte midagi teha, sa ei saa mitte kedagi valida. Nad sätivad end ülbelt sinu laste ja nende ema keele vahele ja laiavad seal mingi seadusega. Nad ei saa aru, et iga režiim, mis ronib ema ja lapse — emakeele — vahele on türanlik ja kuritegelik. Mina saan sellest aru, sest iga kord, kui Taavi Rõivas või Jaak Aaviksoo ütleb “vene emakeelega lapsed” siis minu peas kõlab see “Kaur Kenderi pojad”. See on nii isiklik.
Aga need inimesed, keda see poliitline võitlus kõige rohkem puudutab, ei saa sellest osa võtta. Makse kõlbab neilt küll võtta, aga esindatust neile ei anta. Ma väga loodan, et see rahumeelsus saab nüüd kanaliseeritud poliitliseks tegevuseks. Meil on kõigi nende inimeste abi vaja. Demokraatia päästmiseks.
Miks luhtus Eesti Vabariik 1.0
Eelmine Eesti Vabariik luhtus seetõttu, et Päts ja Laidoner hävitasid demokraatia. Seda oli lihtne teha, sest homogeenne eesti rahvas ei läinud maailmale väga korda. Oma diktaator, ise klaarige. Ja rahvas oli hullult väsinud kolmekümnedate lõpuks. Peale aastaid vaikivat ajastut ja retardset Pätsi ja Laidoneri tundus iga asi ilmselt parem, kui kindlalt edasi koos nendega.
Palju on spekuleeritud selle üle, miks ei tehtud ühtegi pauku. Minu versioon on see, et kui näiteks nelja aasta pärast on vaja Eestit kaitsta ja Reformierakond on 19 aastat võimul olnud, siis ei tehta ka ühtegi pauku. Sest iga asi tundub parem, kui veel 19 aastat eestimeelset Taavi Rõivast ja Reformierakonda.
Kui muidugi üldse tuleb nelja aasta pärast valimisi. Ma tunnen Taavi Rõivase omanikke päris hästi ja ülearuses demokraatiaarmastuses oleks neid alatu süüdistada. Rain Rosimannus on kirjutanud isegi ühe arvamusloo, kus tegi ettepaneku valimised ühele aastale koondada, et siis saaks neli aastat rahus valitseda. Siit on väike samm selleni et miks valimised, kui neid ei ole saab ju rahus valitseda.
Samasugune kvaasimilitaarhunta nagu Pätsil ja Laidoneril ei pruugi aga praegu läbi minna. Siin elavad venekeelsed inimesed on nagu demokraatia kaitsepookimine. Neid ei saa Taavi Rõivas putinivastase hüsteeriaga üles kütta. Nad kehitavad õlgu, nad tahavad elada Eestis ja rahus.
“Ei mingeid makse, kuni ei ole esindatust.”
Seepärast ongi praegu see koht, kus tuleb Taavi Rõivasele öelda: “Ei mingeid makse, kuni ei ole esindatust.” Sellega said vabaks ameeriklased. Saavad ka Eestis 23 aastat ilma kodakondsuseta elanud eestlased.
Ja Taavi Rõivas, kui sulle see ei sobi, siis esita oma plaan. Mis see võiks olla? Et võtad riigile võla, maksad kõigile neile 230 000 inimesele nende 23 aasta jooksul makstud maksud tagasi ja küüditad siis minema?
Kuidas sa seda Euroopas selgitad, Taavi Rõivas? 18% riigieelarvest tuleb euroopa maksumaksjalt, mis tähendab, et nemad rahastavad seda apartheidilaadset inimeste ekspluateerimist. Need on eesti inimesed, kes ei saa sõnagi kaasa rääkida oma keele, kultuuri, õiguste osas riigi tasandil. Mis selle õigustus on? Kas need inimesed on okupeeritud rahvas? Või on nii nagu Lavrov ütles, et eesti poliitika on: nad surevad ära. Tead, Taavi Rõivas, kui ma olen käinud eraviisiliselt rääkimas su kolleegidega fentanüülist, hullust uimastist, mis tapab 100-180 noort inimest aastas, siis ma olen sama vastuse saanud: see on venelaste probleem, las nad surevad ära. Ma toon ka selle küsimuse sulle ringiga igast maailma kanalist lauale.
Mis sa siis ütled? Mida sa nende inimestega teed, kes ei ole ühegi maailma riigi kodanikud? Sa tead, et apartheidikuritegu on inimsusevastane, sa tead, et seal on kirjas eraldi kodakondsuse keelamine, tunnusena? Ja millised lahendusi sa näed? Milline oleks sinu eestimeelne lahendus? Äkki küsid EKRE-lt? Ja tead, Taavi Rõivas, et mina tean ja sina tead, et mina tean, et see Laine Randjärve lugu enne valimisi Delfis, kus ta rääkis Tallinna tükeldamiseks eestimeelsuse järgi, see lugu ei olnud ei Laine mõte, ega tema kirja pandud. Kas te lähete sellega edasi ja hävitate selle viimase vahendi, kuidas siin elavad mittekodanikud saavad veidigi oma maksude eest esindatust? Kas julgeolekuolukord nõuab eestimeelset Tallinna? Ma tean, et sa ei julge ega saa ega tohi vastata. Su omanikud, selle plaani autorid, ei luba.
Aga mina vastan sulle, et minu pojad ei sobi Taivo-Eminemi vanemate tehtud rahvussõtta. Mina ei sobi samuti sellesse vastandumisse, ma pole sinu jaotuse järgi õige eestlane ega eestimeelne. Sest ma olen Eesti poolt ja sinu ja Reformierakonna vastu. Selline asi on veel võimalik.
Samuti ei sobi selle su putinipaanikaga NIHILIST.FM Ja me teeme kõike seda, mida noored nutikad ja vanemad aga ikka veel veidi arukad, vaesed ja rikkad, lõbusad ja elujaatavad inimesed Eestis. Me tõmbume eemale. Meid on üha vähem, nii et sa ei märkagi. Mõned teevad uimasteid, sest see teeb sõjaväekõlbmatuks, mõned teevad firma mujale, mõni teeb niisama vehkat. Me ei jää sulle siia gerontide rahvusriigi kahurilihaks. Me tõmbume kõrvale. Heil Hitler, Taavi Rõivas, Heil fucking Hitler, kui sa Alfred Rosenbergi sõnade kajas siia eestimeelset Neue Nordic riiki ehitad.
Ma olen Eesti poolt ja teie vastu
Ükski terve mõistusega inimene ei usu, et kui teil, Reformierakond, on vähegi valikut, et siis nelja aasta pärast toimuvad veel mingid demokraatlikud valimised. Ei ole mõnusamat moodust võimul olemiseks kui eriolukorrad. Kõik need seadused on valmis tehtud. Püssid on seinale pandud. Neist tuleb pauku teha. Ja noortele inimestele on alati pilet esiritta, otse rindele.
Aga vaata Taavi Rõivas, sina ei seisa nende asjade eest, mille eest mina. Sa ei seisa inimõiguste eest, sa ei seisa demokraatia eest, sa ei seisa sõna- ja loominguvabaduse eest, sa ei seisa isikuvabaduste ja liberaalsuse eest, ega ka selle eest, et eesti ühiskond oleks tervilik. Sa põlistad apartheidi, su omanikud arvutavad su toetust ainult etniliste eestlaste hulgas, sa ei seisa minu laste ja veel paljude laste õiguse eest oma isa maal oma ema keeles haridust saada. Kuid minu lapsed on kaitstud. Nemad ei pea seisma ka sinu mikro-fašistliku valitsuse eest. No pasaran.
Pane oma nukker kaotajate koalitsioon kokku. Las sotsid lisavad sellele rahvuslikule valitsusele sotsialismi. Kahju, et EKREt ei saanud võtta. Oleks ametlikult natsionaal-sotsialistlik eestimeelne julgeoleku koalitsioon. See mingi liiga heatujuline valitsus ei tule. Aga nii sotsid kui IRL kardavad, et see on nende viimane valitsus üldse, nende viimane riigikogu ja seega pole neil valikut. Ja nende valimistega sai hävitatud illusioon, et me elame demokraatlikus riigis. Apartheid, mis muidu lülitas demokraatiast välja 220 000 eesti kodakondsuseta isikut laienes plahvatuslikult. Ka 142 458 Keskerakonna valijat – eesti kodanikku – ei ole enam Reformierakonnale sobivalt eestimeelsed. Mida siis teha?
Taavi Rõivase lemmiksõna “julgeolekuolukord” annab ka vastuse. Me peame julged olema. Kui siin elavad õigusteta inimesed tänavatele tulevad, uhkelt Eesti ja USA lippudega, plakatitega “Ei mingit maksustamist ilma esindatuseta!” siis marsin ma nendega koos. Kõigi oma sõpradega. Nad on reformierakonna ja mikro-fašismi vastu. Ja Eesti poolt.
Tähtis on marssida nendega koos just praeguses julgeolekuolukorras. Sest olukord on selline, kus võim eriti vingerdada ei saa. Situatsioon on ajalooline. Reformierakonnal ainult kaks valikut. Kas mikrofašism lõpetada ja kuulutada välja täiemõõduline uhke puhas eestimeelne fašism või siis vanduda demokraatiale alla. Ja tunnistada, et see Eesti, see on kõigile eestimaa rahvastele. Mõlemad teadmised on head. Miks ma arvan et ma tean, kuidas läheb. Neue Nordic. Seda enam tuleb marssida. Väga palju vabadust enam kaotada ei ole.
PS Ja mind ei koti, kas Sergei Lavrov mind tsiteerib. Yo, Lavrov, you can quote me, man: “Estonian author demands Estonian citizenship for 220 000 ethnic russians in Estonia and he is quoting James Otis: Taxation without representation is tyranny.”