Jüri Gümnaasiumi 8.-9. klasside õpilastel avanes septembris võimalus Erasmus+ projekti raames veeta nädal Sloveenias Bohinj järve kaldal. Laagris said osaleda õpilased, kes aktiivselt panustasid projektis vajalike ülesannete täitmisel.
24. septembri varahommikul alustasid 10 õpilast ja 4 õpetajat kaua oodatud reisi Sloveeniasse. Lennujaamas ootas meid projekti koordinaator koos Sloveenia õpilastega. Saime kiirelt tuttavaks ning algas bussisõit hostelisse, mis asus Bohinj järve ääres. Juba bussis lummas meid Sloveenia kaunis loodus ja mäed. Meie hostel asus maalilise Bohinj järve ääres Triglavi rahvuspargis. Ümber järve kõrgusid mäed, mistõttu igal hommikul oli kogu järv mattunud paksu udusse ning õhk oli niiske. Alles kella 9-10 paiku tuli päike mägede tagant ennast näitama ning ajas udu ja niiskuse laiali.
Laagris said kokku õpilased Sloveeniast, Itaaliast, Bulgaariast ja Eestist – igast riigist 10 õpilast. Hostelis „segati“ õpilased ehk igasse tuppa sattusid kokku erinevate riikide õpilased. Terve nädala vältel pidi tuba erinevates ülesannetes tegutsema ühtse tiimina. Ülesandeid oli igat masti, nt oma tiimi logo loomine/joonistamine, Euroopa Liidu teemalised tegevused, ennast või oma kodumaad tutvustavad etteasted, sketši lavastamine jpm. Kõikides tegevustes näitasid õpilased üles suurt osavõtlikkust ning tegutsesid tiimis ühise eesmärgi nimel.
Teiseks laagripäevaks olid kõik riigid kohale jõudnud ning toimus programmi tutvustus, erinevad töötoad (jäämurdjad, tutvumismängud jm). Pärastlõunal ootas meid matk mägedesse – Vogeli suusakeskusesse. Seal sõitsime köisraudteel üles mägedesse. Üleval nautisime vaadet ning jalutasime. Huvilistel oli võimalik sõita ka tõstukitel veel kõrgemale.
Teise laagripäeva hommikul koostasid õpilased tubade kaupa esitlusi oma Euroopa Liidu teemadel. Seejärel läks lõbusaks. Järgmiseks ülesandeks oli õpilastel vahva ülesanne lavastada lühisketš võõras riigis eksimise teemal. Kõik tiimid lähenesid teemale omanäoliselt ja loovalt.
Pärastlõunal ootas meid ees matk – meid ootas Savica kosk. Osa teed sõitsime bussiga, kohale jõudes saime teada, et kosk asub 849 meetri kõrgusel merepinnast ning selleni jõudmiseks tuleb läbida 553 trepiastet. Kohati päris raske treppidest ronimine oli seda väärt, sest kosk ise oli nii võimas ja matkateel avanenud vaated lummasid laagrilisi igal sammul. Alla jõudes olid õpilased väsinud, kuid väga rahul.
Neljanda päeva hommikul jalutasime taas mööda Bohinj järve äärt rahvuspargi muuseumisse. Seejärel ootas meid kohalik juustumuuseum, kus sai juustu ka kaasa osta. Peale muuseumeid lõunatasime restoranis ning päeva esimene pool kulmineerus laevasõiduga Bohinj järvel. Laevas tutvustas giid Bohinj järve ning mööda järveteed jõudsime tagasi hosteli lähedale.
Pärastlõunal oli õpilastel ülesanne kodumaa rahvusparkide kohta. Sloveenia kohta näiteks saime teada, et Triglavi rahvuspargis asub ka riigi kõrgeim tipp (2864 m) ning nt seente ja lillede korjamine rahvuspargi tsoonis ei ole lubatud. Esitlustega samaaegselt toimus erimevate riikide juustude degusteerimine. Eriliseks hitiks osutusid meie õpilaste poolt kaasa toodud kodumaised juustusordid.
Viiendal päeval sõitsime Sloveenia pealinna Ljubljanasse, mis algas ekskursiooniga Postojna karstikoobastesse. Postojna koobas on Euroopa suurimaid ning selle kogupikkus on u 20 km. Seejärel suundusime loengule Euroopa Liidu majas, kus saime teada oma võimalustest Euroopas ja ühistest tulevikuplaanidest, millele võime ka ise kaasa aidata.
Sloveenia pealinn oli armas ja värviline. Ljubljana keskel voolav jõgi andis erilise õhkkonna tervele linnale. Peale pealinna külastasime Sencuri kooli, kus õppisid laagris olevad õpilased. Kool oli väike, armas ja soe.
Tagasiteel laagrisse sai lauldud igasuguseid laule igaühe emakeeltes ja nautisime üksteise sõbralikku seltskonda. Peale õhtusööki toimus Bulgaaria õhtu ning õpilased esitasid rahvalaule ja toimus ühistants.
Kuuenda päeva hommikupoolik oli sisustatud erinevate töötubade ja postrite meisterdamisega. Töötubades rakendasime värskelt omandatud teadmisi, et luua kirevaid plakateid ja esitleda neid üksteisele Seejärel ootas meid väike linnake nimega Bled. Külastasime Bledi järve kaldal asuvat lossi, mis on populaarseim oma erakordse vaate poolest Bledi järvele ja mägedele. Magusasõpradel oli kohvikus võimalus proovida maailmakuulsat Kremzina kooki.
Seitsmes ehk viimane laagripäev toimusid töötoad. Jalutasime Bohinj järve kaldale linnakesse, et soetada viimaseid suveniire. Õhtupoolikul toimus laagri tagasisidestamine postrite näol ning eksprompt üritusena kontsert/koosviibimine, kus osalevad riigid valmistasid ette lühiettekande oma riigist (laul, tants, pillimäng jm). Lõpus jagati ka igaühele tunnistus laagis osalemise eest. Sel õhtul oli tuntav kurbus õpilaste seas, kes olid selle nädalaga suurteks sõpradeks saanud. Õpilased istusid hilistundideni/hommikuni koos, jättes hüvasti ning vahetades kontakte, et oleks võimalus edasi suhelda.
Õpilased jäid laagriga väga rahule. Osalejad leidsid palju uusi sõpru ning said kogemusi ja õppisid palju. Isegi peale megasuuri toiduportsjoneid, mahukaid matk-jalutuskäike mägedesse ja töötube, jätkus laagrililistel energiat suhelda/mängida ja üksteise seltskonda nautida kuni magamamineku ajani. Omaette energia andis laagrile Sloveenia imeline ja ekstreemne loodus. Kõik laagris osalenud õpilased andsid oma panuse tiimi tegevustesse ning näitasid üles aktiivsust ja osavõtlikkust. Virinat ja hädaldamist selles laagris ei olnud. Kogu tegevus toimus üksmeelses harmoonias ning igaüks läks laagrist koju „rikkamana“ – uute teadmiste ja sõprade näol. Sellisesse laagrisse läheksid õpilased tagasi iga kell.