Riigikogu 2011. aasta valimised peeti ajal, mil üleilmse majanduskriisi sügavaim põhi oli seljatatud ja inimestele terendas euro tulekuga lootus helgemale tulevikule. Ehkki Eestis oli 2010. aastal veel 17,4 protsenti tööealistest elanikest töötud, tõusid inimeste sissetulekud valimiseelsel aastal 1,1 protsenti. Arvestades, et 2009. aasta oli 1993. aastast saadik ainus, mil eestimaalaste keskmine palk vähenes, siis võis antud üheprotsendist töötasu suurenemist pidada märgiks liikumisest paremuse poole.
Riigikogu 2007. aasta valimisi ja selle eelnenud aastaid võib nimetada Eesti poliitmaastiku külmumise ja kinnistumise perioodiks. Üks märksõna toonasel Eesti erakonnamaastikul oli kindlasti erakondade sisemine areng: alates aastatuhande algusest hakkas hüppeliselt kasvama erakondade liikmeskond, samal ajal muutusid professionaalsemaks parteikontorid ning parteid nihutasid teadlikult oma ideoloogilisi piire, et hõivata ja üle lüüa konkurentide valijagruppe. Parteisüsteemi raputas tugevalt nii mõnegi senise peavoolupartei hääbumine või vähemalt lõpu algus, põhjuseks kas siis skandaalidesse mässitud liidrid, sisemised vastuolud või politikaanluses kaotatud nägu.
Riigikogu kümnenda koosseisu valimisi mõjutavate sündmuste ahelale alguspunkti panna on keeruline, aga üheks murrangulisemaks perioodiks oli detsember 2001 – 19. detsembril teatas Isamaaliidu, Reformierakonna ja Mõõdukate koalitsiooni peaminister Mart Laar, et astub 8. jaanuaril tagasi. Vähem kui kaks nädalat varem vormiti tervikuks juba 80-ndate lõpust susisenud eeltöö ja Saku Suurhallis asutati erakond Ühendus Vabariigi Eest – Res Publica.
Raske öelda, kust täpselt see lumepall veerema läks, aga viimane aasta on löönud vana Euroopa kõige stabiilsemate parteisüsteemide igakeltsa korraliku mõra.
Euroopa Parlamendi valimistel 2014 aasta mais ei võitnud esimest korda alates kahekümnendatest Ühendkuningriikides üleriigilise ulatusega valimisi (parandage kui eksin) ei konservatiivid ega leiborid vaid Iseseisvuspartei (UKIP).
Euroopa Liitu pürgival Makedoonias puhkes jaanuari viimasel päeval iseseivumisaja suurim poliitskandaal. Sotsiaaldemokraadist opositsiooniliidrit Zoran Zaev’it, kelle kodust leiti pealtkuulamise seadmeid, süüdistatakse luuramises ja koostöös välisriigi luureasutusega riigipöörde katse ettevalmistamises.