Läksin Piritale, sest kartsin, et Püünsis pole kedagi, kes mu kalipso luku kinni sikutaks. Pirtal tegi selle auväärse töö ära Urmas. Panin jala-aasad kokku poole ja chop hop ja ka lainest hüpe läksid kohe paremaks. Ka sõiduasend oli palju mugavam ja jalgade aasadesse toppimine läks kui iseenesest. Vot mis tuleb välja - olen liiga lühike!
Kuna ühtegi trikimeest näha ei olnud, rõõmustasin et ometi kord saab rahulikult triipu tõmmata, ega pea midagi katsetama hakkama. Siis aga märkasin Raunot, kes eemal merel hirmsa plärtsuga vette käis. Kas tõesti forward? Äkki ainult katapult? Igal juhul ajas see vere keema ja pidin proovima hakkama. Aga mitte kui midagi ei tulnud. Tegin kõik samuti kui viimati sügisel aga laud ei läinud pöördesse. Ilmselt peab suurema lauaga poole rohkem vaeva nägema ja kõvemini peale tõmbama. Vulcanit proovisin ka mõned korrad aga selles chopis ei saanud justkui korralikku hoogu üles ja nii nad poolde vinna taaskord jäid. Vaid ühel korral õnnestus selgemast chopist hüpata ja siis tuli 180 kraadi ära ja sekundi murdosaks jäi glissi. Väga hea oli aga see, et sain oma jibed paremaks. Freestyleritega koos sõites sa tavaliselt jibesid ei näe, nüüd Pirital aga jälgisin spetsiaalselt kuidas jibe tehakse. Ja sain palju targemaks. Siiamaani jätsin purje flipi liiga hiljaks ja hoidsin purje kehast kaugel. See nõudis jõupingutust ja glissis edasi sõitmisest polnud juttugi. Nüüd aga karvisin ja hoidsin rigi endale lähemal ja ta justkui iseenesest läks ringi ja tuli mulle ilma vaevata kätte. Jibe läheb Väänas vaja. Skipperi või vulcaniga pole seal palju peale hakata.