Juba mitu päeva pole õieti tööd teinud, sest päeval on palav nii endal kui masinal. Nokitsen tasapisi aias, korjan marju või laisklen niisama. Energiat lihtsalt pole.
Õhtuti, kui niitmas käisin, oli tunda, et vanema HQ jõud hakkab kahanema ja viisin remonti – väntvõlli otsatihend ja laagrid (simmerling) läksid vahetusse. Täna sain kätte ja masin „laulis“ paremini kui kunagi enne. Vahepeal oli ka uus masin kasutuses, kui kettaga kraavikaldaid niitsin. Trimmerdamine on mustem töö ja nõuab kiiremaid pöördeid – vana masin kannatab pärast remonti selle valu jälle välja küll.
Metsas käin nüüd õhtuti, kui päike madalal või hoopis looja läinud. Tirtsud saevad tee ääres ja rukkirääk pole oma laulu ka lõpetanud. Kuumale päevale järgnevad õhtud on tõesti ilusad ja sumedad. Angervaks hakkab õitsemist lõpetama. Viimased suured kellukad sinetavad ühel varjulisel metsasihil. Vesikanep kraavikaldal pole veel alustanud. Kuumuse tõttu on kõrrelistel ja putkedel seemned juba valmimas. Põllutee ääri palistavad soolikarohu kõrged puhmad on esimesed kollased õied avanud. Ebatavaliselt varakult, mu meelest.