Kui minu ema mind ootas, siis heegeldas ta mulle motiividest teki. Kui ma Maibritti ootasin, siis mõtlesin, et olen ka tubli, ja heegeldan talle teki, aga plaan luhtus. Peamiselt selle pärast, et vähese heegeldamiskogemuse tõttu valisin liiga peenikese heegelnõela ja motiivid tulid kõvad nagu küpsised. See ei ahvatlenud üldse edasi heegeldama. Nii sai Maibrit hoopis minu teki endale. Nüüd, kui mul juba natuke rohkem heegeldamise kogemust on, proovisin uuesti tekki heegeldama hakata. Võtsin kasutusse need samad tookord soetatud lõngad (Liisu käsitöölõng, aga enam ma seda küll ei ostaks, sest liiga kare on ikka) ja mitu numbrit suurema heegelnõela. Valisin 200 ruudu raamatust kaks ruutu välja ja hakkasin heegeldama. Algul mõtlesin, et hea kui ma selle külmade tulekuks valmis saan, aga kuna viimaste rasedusnädalatega kaasnes ka tohutu motoorne rahutus, siis ma muudui aga heegeldasin ja lisaks tekile valmis veel üks heegeldis. Tekile plaanin ka voodri panna, aga kuna mul üldse õmblemistuju polnud, siis lükkasin selle nats edasi.
Nüüd on siis mõlemal lapsel oma tekk ja minul süda rahul. Et kunagi saavad nad soovi korral need oma lastele edasi pärandada :)