Emad teavad hästi, et mõni imik magab kõhuli tunduvalt paremini kui selili. Ilmselt on see tingitud mõnikord ka sellest, et nii on pisikesel gaasidega vähem probleeme. Tekib kiusatus pannagi laps kõhuli magama, sest nii magab ta kauem ja rahulikumalt. Kuid ettevaatust!Beebitei tohi kõhuli magama jätta vähemalt tema aastaseks saamiseni! Uuringud näitavad, et selle ja veel mõnede oluliste soovituste järgimine vähendab imikute äkksurma ohtu.
Mis põhjustab imikute äkksurma ehk hällisurma?
Seda on uuritud, kuid ühest ning kindlat vastust pole teadlased suutnud anda. Imikute äkksurma esineb kõige sagedamini esimese nelja kuni kuue elukuu jooksul ning ilmselt on tegemist mitmete tegurite kokkulangemisega. Kuna beebit pole esialgu väga täpselt uuritud, võib olla tegu näiteks tema aju teatava väärarenguga, ainevahetushäiretega või südame rütmihäiretega. On ju küllalt juhtumeid, kus lapse südamehäired avastatakse alles hiljem, kui tekivad mitmesugused probleemid.
Kui selline beebi, kellel esineb mõni ülal mainitud probleemidest, on keerulises olukorras, võibki ta ootamatult surra. Keeruline olukord on beebi jaoks see, kui ta
magab kõhuli,
hingab sisse liiga palju süsihappegaasi või tubakasuitsu,
on haigestunud ülemiste hingamisteede haigusesse,
on ülekuumenenud
Aju väärareng
Beebi aju see osa, mis kontrollib und ja ärkamist, on õigesti välja arenemata. Neil beebidel puudub see kaitsemehhanism, mis ütleb, et nad on sisse hinganud liiga palju süsihappegaasi. Teisisõnu – alarmsüsteem ei tööta, umbes nii, nagu suitsuandur ei funktsioneeri, kui patarei on vahetamata.
Immuunsüsteemi häire
Neil beebidel on veres suurenenud valgeliblede ja teatud valkude hulk. Arvatakse, et mõned sellised valgud mõjutavad aju tööd ja seeläbi ka südame rütmi ja hingamist ning võivad panna beebi väga sügavasti magama.
Ainevahetuse häire
Neil beebidel puudub üks ensüüm (keskmise ahelaga acyl-CoA dehüdrogenaas) ja nad ei suuda rasvhappeid korralikult lõhustada. Nende hapete kehasse ladestumine võib põhjustada äkilise ning surmava hingamis- ja südametegevuse seiskumise.
Imikute äkksurma tuleb sagedamini ette poistel ja sotsiaalselt halvemas seisus olevates peredes.
Riskitegurid:
Beebi magab kõhuli
Magamisalus või madrats on liiga pehme
Perekonnas on juba beebi surnud imikute äkksurma sündroomi
Tuba on liiga palav või beebi on liiga soojalt riides
Beebi sündis enneaegselt või tema sünnikaal oli madal
Beebi puutub kokku sigaretisuitsuga
Ema suitsetas raseduse ajal või tarvitas narkootikume
Rasedusaegne arstlik järelevalve oli ebapiisav või hiline
Elutingimused on halvad
NB! Väga oluline. Järgi kindlasti neid soovitusi!
Riski vähendamine
Pane beebi alati selili magama. Hollandis, Ühendkuningriigis ja USAs läbi viidud uurimustele toetudes on seda noortele emadele soovitatud alates aastast 1992. Ka uuringud kinnitavad, et aina rohkem inimesi paneb beebisid magama selili ja tänu sellele on imikute äkksurma sündroom vähenenud kuni poole võrra.
Enne sünnitust: Käi rasedana regulaarselt ja varakult arstlikus kontrollis ja toitu tervislikult; ära tarvita alkoholi ega narkootikume.
Voodi: Kasuta voodis ja vankris kõva madratsit, kuhu beebi sisse ei vaju. Ära pane beebile alla ega peale pakse või kohevaid tekke ega lambanahku ja ära hoia tema magamiskohas pehmeid mänguasju ega patju.
Asend: Pane beebi alati magama selili. Et vastsündinu püsiks selili, mässi ta teki sisse, aga jäta käed vabaks, et ta neid liigutada saaks.
Temperatuur: Beebi tuba ei tohi olla palav. Hoia tuba temperatuuril, mis sulle endale paras tundub, ja ära beebit öösel liiga paksult riieta.
Käi beebiga regulaarselt arsti juures: Käi beebiga arsti juures tervisekontrollis ja vaktsineerimas.
Puhas õhk: Ära kunagi suitseta beebi juuresolekul või tema toas.
Rinnaga toitmine: Kui tahad, et beebi oleks terve ja tugev, anna talle võimaluse korral rinda.
Lase beebil kõhuli olla siis, kui teda jälgid: Las beebi veedab ärkvel olles veidi aega ka kõhuli, et ta saaks oma käe- ja õlalihaseid treenida. Pane ta tekiga põrandale või mänguaeda ja anna talle mänguasju, et tal seal põnev oleks.
Kas laps peaks magama vanematega ühes voodis? Veel hiljuti oleks ekspertide vastus olnud kindel ei, mitte mingil juhul, kuid üha enam kuuleb vastust, et tehke nii nagu teie perele mugavam on.
Üha enam eksperte leiab, et emad peaksid toimima vastavalt oma soovile, kartmata oma last rikkuda. Jaapanis, kus peerelu väga väärtustatakse, on koos magamine täiesti loomulik. Kui vanemad magavad kahekesi ja enamik inimesi tahaksid kellegi kõrval magada, siis miks peaks laps üksinda magama?
Ekspertide sõnul on lapsega ühes voodis magamine ebatervislik, kuid tervise mõiste on väga maskuliine ja selle all mõeldakse peamiselt individuaalsust. Magamist seostatakse tihti iseseisvusega. Ühiskond pooldab iseseisvust ja paljud leiavad, et mida varem sellega algust tehakse, seda parem. Samas on üksi magamise ja iseseisvuse seos laste puhul puhtalt kultuuriline, mitte teaduslikult tõestatud. Palju usuvad, et see tagab lapsele hoopiski iseseisvuse läbi tugeva turvatunde.
Lastearstide sõnul kurdavad lapsevanemad kõige enam laste uneprobleemide üle, kuid kahjuks pole lastearstid seda piisavalt uurinud. Nii juhtubki, et tihti soovitatakse lapsel see lihtsalt välja nutta. Enamik emasid ei pea seda aga õigeks ja kui ema millessegi ei usu, siis see ka ei tööta.
Ema kehakeemia muutub vastavalt lapsele tujule ja nutule. Ta tunneb hormoonide sööstu ja suurenenud verejooksu rindadesse, mis vallandab soovi laps sülle haarata ja imetada. Nutt on lapse kaitsemehhanism, mis tagab tema vajaduste rahuldamise.
Ekspertide sõnul ei kahjusta last nutmine, vaid see, kui tema nutule ei vastata. Beebi nutule mitte reageerimine ei õpeta talle usaldust ja magamist, vaid seda, et nutmine on kommunikatsiooni osas väärtusetu. Eelkõige peaks ema juhinduma iseenda instinktidest, mitte kuulama neid inimesi, kel puudub lapsega bioloogiline suhe.
Koosmagamise vastased toovad tihti väljad mitmed probleemid:
Beebile otsa vajumine
Kui ema pole just tugevasti alkoholi või narkootikumide mõju all, on ta oma lapsest nii füüsiliselt kui vaimselt teadlik, nii et selle juhtumine on vähetõenäoline. Pealegi pole ka beebi täiesti abitu, seega kui vanem peaks talle otsa vajuma, ärkab laps tõenäoliselt üles ja hakkab nutma. Isadel ei pruugi sellist taju olla ja nad võivad last unes kogemata müksata.
Last tuleks hoida pigem ema kõrval, lükates voodi vastu seina või kinnitada sellele võre. Padjad ja tekid tuleks lapse näost eemale hoida. Last ei tohiks asetada magama diivanile, oakotile või vesivoodile. Mitte kunagi ära võta last enda kõrvale magama, kui oled tarvitanud alkoholi või rahusteid.
Abielu ja seks
Suurem osa vanematest üle maailma magab oma imikuga ühes voodis ilma igasuguste probleemideta. Ühest Rootsi uuringust selgus, et vanematega koos magav laps ei kahjustanud kuidagi mehe ja naise vahelisi suhteid ega suurendanud abielulahutuste arvu. Voodi jagamine lapsega ei tekita probleeme, kui mõlemad vanemad sellega nõus on.
Paljud vanemad on kinnitanud, et lapsega koos magamine on muutnud nende seksielu palju loomingulisemaks, sest see on sundinud otsima seksimiseks ka teisi tube peale magamistoa. Samuti on võimalik magav laps ajutiselt kasvõi teise tuppa magama tõsta.
Kas nad kunagi oma voodisse ka lähevad?
Last saab sammhaaval vanemate voodist võõrutada. Seda võib olla lihtsam teha enne 9-12 elukuud, mil eraldiolek tekitab suurt ärevust. Samuti võib see olla lihtsam teise eluaasta lõpus, mil hirm lahusoleku ees väheneb. Enamik lapsi tahab oma voodit umbes 2-3 eluaasta vahel, kuid vahel tekib lapsel vajadus vanemate tuppa tagasi minna.
Hiljem ei ole vanemate tagatav turvatunne lapsele enam nii tähtis ja terve laps võõrutab end ise. Kui igas eluetapis täidetakse kõik nende vajadused, liiguvad lapsed edasi ja saavad täiskasvanumaks.
Küsimus pole selles, millal, vaid kuidas laps oma voodiga harjub. Mõned vanemad panevad enda voodi kõrvale lapse jaoks madratsi ja tasapisi harjutades viivad lapse magama tema enda või õe/venna tuppa. Uuringud on näidanud, et alla kolme-aastased lapsed magavad paremini ühises magamistoas kui üksinda toas. Väidetavalt saavad ühes toas magavad lapsed ka paremini läbi ja tülitsevad vähem.
Vanemate kaebused
Kõige levinumad koosmagamise miinused on kriiskavad, siplevad beebid või lapsed ja aeg-ajalt esinev sülitamine ning öine voodisse pissimine. Üldiselt ollakse seda meelt, et need miinused kaaluvad plussid üles. Neid probleeme saab leevendada, hoides padja all rätikut ja asetades oma madratsile veekindla kile. Kui teie voodi pole väga suur, saab ruumi juurde teha sellega, kui nihutate tooli, diivani või pingi voodi kõrvale ja katate tekiga. Piisava ruumi korral võite voodi otsa lükata teise ühekohalise voodi.
Plussid
Koosmagamisel on mitmeid plusse, mis on paremini mõistetavad, kui õppida pisut une faase tundma. Uni jagatakse kaheks: kerge/aktiivne/REM uni ja sügav/ vaikne/ mitte-REM uni. Unenägusid näeb inimene REM une ajal. Kui inimene magab keskmiselt 8 tundi, siis sellest umbes kuus tundi magab ta rahulikult ja kaks tundi REM faasis.
Uuringud on näidanud, et REM-uni aitab ajul paremini areneda. Mida noorem inimene, seda suurema osa oma unest veedab ta REM faasis. Varajases looteeas on beebi uni peaaegu 100-protsendiliselt REM, imikul umbes 50, täiskasvanutel umbes 20 ja vanuritel 15 protsendiliselt.
Beebide unetsükkel on ka lühem. Kui täiskasvanu unetsükkel on umbes 90 minutit (REM uni esineb neli korda öö jooksul), siis imikul on see 50-60 minuti. Ärkamine on tõenäoline siis, kui toimub üleminek vaiksest unest REMi, seega imik võib suurema tõenäosusega ärgata. Beebid ja täiskasvanud jäävad ka erinevalt magama.
Kui täiskasvanud suiguvad unne kiiresti, ilma REM- und läbimata, siis imikutel esineb esmalt REM uni umbes 20 minutit ja seejärel üleminekufaas sügavasse unne. Sel ajal võivad nad kergesti ärgata. Vanemaks saades õpivad lapsed kohe sügavasse unne jääma. Mis vanuses see täpselt toimub, on väga individuaalne. Mõnedel toimub see juba kolmandal elukuul, kuid keskmiselt siiski kaheksandal kuul. Sarnased unetsüklid on koosmagamise plusside hulgas väga olulised.
Beebid magavad paremini
Tuttava inimese kõrval magamine muudab ülemineku ühest unefaasist teise sujuvamaks ja vähendab beebi ärevust. Kui ta korraks osaliselt ärkab, saab aidata tal kiiremini uinuda, enne kui ta täielikult ärkab. Vanematel lastel aitab seda teha kiindumusobjekt, näiteks kindel tekk või kaisuloom. Et beebid ei oska veel asju mõista, on neile uuesti uinumiseks vaja siiski inimest.
Ema magab paremini
Enamik vanemaid saab tõesti paremini magada lapsega koos (kui nad ükskord ära harjuvad), kuid eriti hästi mõjub see emale. Teda ei hoia ärkvel mõte, kas lapsega on kõik korras. Füüsiline lähedus loob emal ja lapsel sarnase unetsükli. Laps ärkab tavaliselt kerges unes olles ja suure tõenäosusega on samal ajal kerges unes ka ema. See võimaldab tal beebi rahulikult magama panna, ilma et tema unetsüklit märkimisväärselt häiritaks. Sügavast unest ärkamine on see, mis põhjustab väsimust. Kuna ema on sügavast unest sunnitud ärkama harvem, ei tunne ta end ka väsinuna.
Imetamine on lihtsam
Samas voodis magades saab ema beebit imetada ka ilma, et kumbki päris täiesti ärkvel oleks, selle asemel, et ema peaks karjuva lapse pärast üles tõusma ja beebi voodi juurde minema.
Prolaktiini tase tõuseb
Prolaktiin on hormoon, mida toodab ajuripats. Prolaktiini tase tõuseb magades, imetades ja puudutades. Sageli n-ö emadushormooniks nimetatud prolaktiin kutsub esile emalikku käitumist. Ühtlasti tekitab see emal puhanud tunde. Koos magamine ja imetamine suurendavad ka üksteise aktsepteerimist ja talumist. Mõnede uuringute väitel tingib prolaktiin emal ja lapsel unenägude ja unetsüklite ning ajuvõngete sarnasuse.
Lapsed magavad paremini
Koos magamine tagab lapsele tunde, et ta on kaitstud ja armastatud. Hirmu tundmiseks pole põhjust ning teise inimese kehasoojus pakub piisavalt tuge. Emaga koos magavad lapsed ärkavad harvem üles ning neil esineb vähem õudusunenägusid. Nende laste jaoks on magamine meeldiv lähedust pakkuv tegevus. Üksinda magavad lapsed (eriti kui nad seda ise ei taha), peavad seda sageli hirmutavaks eraldi olemise ajaks.
Isa plussid
Koos magamine võib lapse ja vanemate vahel luua lähedasema suhte. Olles sellega kord harjunud, tunnistavad paljud isad, et tunnevad lapsega suuremat lähedust. Ühtlasi annab see neile võimaluse lapsega koos rohkem aega veeta, sest kokkuvõttes veedavad inimesed kolmandiku oma elust magades.
Pikaajaline mõju
Koos magamine õpetab lapsele puudutuse tähtsust ja seda, et inimene pole asjadega asendatav. Lapsed, keda on imetatud ja kes vanematega koos magasid, näitavad paremini oma tundeid ja suudavad paremini sotsiaalsete protsessidega toime tulla. Vanemad on täheldanud, et sellised lapsed on ka teiste pereliikmete suhtes empaatiavõimelisemad.
Võib vähendada äkksurma tõenäosust
Imiku äkksurmasündroomi esineb kõige vähem kultuurides, kus on levinud koos magamine. Teadlased on hakanud seda teemat uurima alles hiljuti, kuid nende meelest ennetab äkksurma sensoorne kokkupuude ema ja lapse vahel. Koos magamine võimaldab emal last ka rohkem jälgida (tekki kohendades, lapse asendit muutes, teda patsutades jne), kontakt emaga tekitab beebis erutust ja tagab beebi regulaarse hingamise.
Suure tõenäosusega magab beebi koos emaga ka paremas asendis. Kehasoojuse jagamine võimaldab kontrollida hingamist. Imemine parandab enneaegsetel imikute hapnikku ligipääsu verre. Puudutused stimuleerivad hingamist, prolaktiin tõstab ema teadlikkust lapse olemasolust. Ühine magamine muudab hõlpsamaks ka imetamise, mis omakorda tugevdab lapse immuunsüsteemi.
Ole avatud erinevatele võimalustele
Koos magamine ei piirdu ainult lapse magamisega sinu voodis. Laps võib magada ka sinu voodi vastu asetatud lahtise küljega hällis või beebivoodis. Vanema lapse puhul võib selleks olla väiksem voodi. Mõned perekonnad katavad terve magamistoa põranda madratsiga ja magavad külg-külje kõrval põrandal. Samuti võib laps magada koos teiega vaid mingi osa öö jooksul.
Mõned vanemad toovad lapse oma voodisse alles siis, kui ta esimest korda öösel ärkab, samas kui teised lasevad lapsel enda juures uinuda ja viivad ta seejärel oma voodisse. Mõni istub lapse uinumiseni lapse voodi kõrval. Koos magamise puhul on oluline tunnetada konkreetse lapse vajadusi, mitte lähtuda pimesi ühiskonnas kehtivatest normidest. Samuti tuleb meeles pidada, et tegemist ei ole igavese harjumusega. Kui üks variant ei sobi, saab alati proovida teisi võimalusi.
Ma ei taha, et laps minu kõrval magaks
Enda tunnetega arvestamine pole sugugi isekas. Kui tunned, et vajad uneaega oma abielu jaoks ja energia taastamiseks, toimi täpselt nii, nagu soovid, kui see sinust parema lapsevanema teeb. Üheks võimaluseks on laps hommikul enda voodisse tuua ja üheskoos natukene kaisutada. Teiseks võimaluseks on istuda lapse voodi kõrval, kuni ta uinub. Ajapikku tuleks tooli nihutada voodist aina kaugemale ja lõpuks tema toast välja. Kõige parem magamise variant on aga ikkagi see, mis võimaldab kõigil välja puhata ja tagab kõigile pereliikmetele hea tunde.
Ükski kolmest magamis- asendist – külili, kõhuli ja selili – ei ole riskivaba, ent turvalisimad on ämmaemandate sõnul kergelt külili- või selili-asendid.
„Paljude arvestatavate uuringutega Euroopas ja USAs on tõestatud, et imikut ei tohiks kõhuli magama panna, äkksurmasündroom on seotud kõhuli magamisega,“ märkis Eesti Ämmaemandate Ühingu presidendi Siiri Põllumaa ja lisas, et nii ei soovitata magama panna kuni 1-aastast last.
Imikut, kes end veel ise pööra (esimesel paaril kuul), soovitavad ämmaemandad magama panna kas veidi külili, et vältida toidutagasiheite sattumist hingamisteedesse või päris selili.
Kui laps hakkab end ümber keerama (umbes 3-4 kuuselt) ning end läbi une kõhuli rullib, soovitab Põllumaa lapse tagasi keerata. Vanem kui aastane laps võtab juba ise sisse kõige mugavama magamisasendi ning selle pärast pole vaja enam muretseda.
Krooksud välja!
Külilimagamise soovituse peamine argument on vältida toidutagasiheite võimalikku sattumist hingamisteedesse, mistõttu võib laps lämbuda. Külili olles on aga hingamisteed vabad ning õhuga tagasi tulnud toit ei saa hingamist takistada.
Toidu tagasiheitmine on iga lapse puhul individuaalne. „Sõltub sellest, kui hästi toiduga allaneelatud õhk krooksudena välja tuleb,“ selgitas ämmaemand. Söömisharjumused on igal lapsel erinevad ja sõltuvad imemiskiirusest, -tehnikast, piima pealevoolust jms. Mõni laps ahmib piimaga palju õhku, kuid krooksud tulevad hästi välja, teisel mitte, kolmas sööb üldse rahulikult.
Krooksude väljutamiseks soovitab Põllumaa emadel laps ikka õlale panna või lihtsalt püstises asendis hoida. Mida aga teha siis, kui laps jääb rinna otsas magama? „See ei takista last õlale tõstmast,“ vastas Põllumaa. Kui lapsele meeldib rinna otsas uinuda, võib talle pärast krooksutamist seda mõnu pakkuda ning siis oma voodisse tõsta.
Meeles tuleb hoida sedagi, et magamiskülgesid tuleb regulaarselt vahetada, muidu võib lapse kukal n-ö lapikuks muutuda.
Külili magades suureneb paraku oht, et laps veereb läbi une kõhuli. Ehk seetõttu soovitavad näiteks USA lastearstid last ainult selili magama panna.
Ameerikas peljatakse põhjendatult imikute äkksurma ohtu. Põllumaa nendib, et külili magades on kõhuli veeremise oht olemas, kuid seda on võimalik vältida.
Lapse turvatunne
Põllumaa soovitab kergelt külili magavale lapsele selja taha toeks rullikeeratud teki panna. Tekk peaks ulatuma lapse peast jalgadeni, sest nii on imikule tagatud turvalisem tunne.
Üldiselt tulebki Põllumaa sõnul jälgida, kuidas laps end magades kindlamalt tunneb. „Mida väiksem vastsündinu, seda turvalisemalt ta end tunneb, kui tekk on ümber – ehk meenutab see talle kaitsvaid emakaseinu,“ tõi ta näite.
Seega on lisaks magamisasendile oluline ka see, kui pehme või kõva on madrats, mis on voodis veel peale voodiriiete, kui soe või külm on tuba, kas voodis on lisaks lambanahk, mis on lapsel magades seljas, kas lapsele meeldib magada käed-jalad teki alt väljas või tugevasti kookonisse mässituna jne.
Turvalisuse huvides peetakse väga oluliseks, et lapse voodi madrats oleks mõõdukalt kõva, voodis ei oleks magamise ajal pehmeid mänguasju, patju ja muud sellist, et lapse pea oleks magades vaba ja ei oleks ülekuumenemise ohtu.
Sama oluline on, kas tegu on ema esiklapsega või mitte. Mitmekordsed emad teavad üldjuhul, mis on toidutagasiheide, oskavad sellistel puhkudel käituda ning usaldavad endid ja oma vastsündinut rohkem.
Esmakordsetel emadel soovitab Põllumaa eelkõige lapse söömist jälgida, krooksud välja lasta ning ta magamiseks voodisse kergelt külili või selili panna.
Mõned lapsed vajuvad unne enne kui jõuad maja eest ära sõita, teised ei suuda turvatoolis kahte minutitki paigal olla. Peamiseks põhjuseks on tavatingimustest väiksem liikumisvabadus.
Isegi kui probleem tundub lahendamatu, pea meeles, et eelkõige on oluline lapse turvalisus. Sageli võtavad vanemad lapse toolist välja, mis on eriti ohtlik ning teeb lapse harjumise turvatooliga veelgi raskemaks. Üks võimalus on auto peatada ja proovida last rahustada või proovida keskenduda sõitmisele. Mõlemat korraga ei maksa teha. Kui turvatool on ka sinu lapsele vastumeelt, proovi mõnede nippidega see meeldivamaks muuta.
Veendu, et laps on terve
Kui laps on viimasel ajal kuidagi rahutu olnud ja turvatoolinutt on teie peres midagi uut, võib lapsel olla kõrvapõletik või midagi muud, mis teda häirib. Igal juhul tasuks arsti juures ära käia.
Turvatool tuppa
Too turvatool tuppa ja lase lapsel sellega mängida ja selles istuda. Olles tooliga tubastes tingimustes tutvunud, võib ta sellega ka autos paremini harjuda.
Automänguasjad
Hoia autos karpi mänguasjadega, mida ta saab kasutada ainult autos. Kui need on piisavalt põnevad, püsib tema tähelepanu neil.
Rippuvad mänguasjad
Otsi sobiv kinnituskoht või kasuta teipi ning riputa lapse käeulatuskaugusesse mõni kergem mänguasi, mida ta oma istmelt püüdma ulataks.
Proovi erinevat muusikat
Mõned lapsed naudivad hällilaule ja spetsiaalselt lastele mõeldud plaate, samas kui teised rahunevad kiiresti mõnu sinu enda lemmiku peale. Mõned lapsed naudivad üle kõige aga seda, kui ema või isa neile laulab.
Looduse hääled
Võid proovida spetsiaalselt lindistatud loodushäälte plaate.
Lühikesed sõidud
Proovige teha mõni lühike mõnus sõit kui laps on heas tujus. Samuti võib abiks kutsuda kellegi, kes last samal ajal lõbustab. Paar sellist toredat kogemust võib autosõidu lapse jaoks hoopis teiseks muuta.
Proovi lutti
Ka lutt või mõni muu närimisasi võib lapse märksa rahulikumaks muuta.
Sõitude ühendamine
Kui sul pidevaid asjaajamisi ja sinna-tänna käike pole, proovi oma sõidud ühendada ja vajalikud asjad ühe autosõiduga korda ajada.
Kontrolli ega laps pole turvatoolist välja kasvanud
Kui ta jalad on kõveras ja turvavöö liiga pingul, võib iste tema jaoks ebamugav olla.
Ava aken
Värske õhk ja kerge tuul võivad lapsele rahustavalt mõjuda.
Vastsündinu une kvaliteet ja kvantiteet mõjutab terve perekonna heaolu – just see eristab rõõmsaid, närvilisi ning elavaid surnuid meenutavaid vanemaid.
Kuidas siis panna laps magama ilma nutu, karjete, palvete ja ignoreerimiseta? Kuidas peaksid käituma, kui sind keset ööd üles aetakse? Ja kui palju peaks su laps üldse magama? Kõik see sõltub lapse vanusest.
Graafikud, mis seavad lapse unevajaduse vastavusse vanusega, panevad asjatult muretsema, sest need ei arvesta lapse individuaalseid erinevusi. Need on vaid keskmised numbrid, mis põhinevad suure hulga laste analüüsimisel saadud tulemustel.
Kindlat võlunumbrit iga vanusegrupi jaoks ei ole olemas. Kaheaastane Maarja võib magada õhtul 8-st hommikul 8-ni, samas kui kahe-aastane Joosep, kes magab kella õhtul 10-st hommikul kella 5-ni, on sama puhanud. Kuid lapse heaolu seisukohalt on uni siiski väga oluline. Seos lapse unevaeguse ja käitumise vahel pole alati märgatav. Kui täiskasvanud on väsinuna pahurad ja jõuetud, siis lapsed muutuvad hüperaktiivseteks, hakkavad vastu vaidlema ja nende tujud kõiguvad ühest äärmusest teise.
Enamike laste unevajadus langeb kokku nende vanusegrupile soovitatud unetundide arvuga, kuid iga laps on erinev isiksus temale vastava unevajadusega.
Esimesed kuus kuud
Vastsündinute jaoks kindel uneretsept puudub, sest nende sisemine kell pole veel paigas. Üldjuhul magavad või tukastavad nad päevas 16-20 tundi, mis on jagatud võrdselt öö ja päeva vahel.
Esimeste nädalate jooksul peaks, kui vastsündinu kaalutõus pole veel ühtlustunud, teda iga 3-4 tunni tagant üles äratama. Pärast seda on normaalne, kui laps magab pikemat aega järjest. Kuid lootusi ei tasu liiga kõrgele ajada – enamik imikuid ei suuda pikka aega järjest magada, sest neil läheb enne kõht tühjaks.
Kõige pikemalt magavad vastsündinud järjest 4-5 tundi – umbes nii kaua suudavad nad söömata vastu pidada. Pärast pikemat uinakut on vastsündinud päeva jooksul tõenäoliselt veelgi näljasemad ning võivad seega ka sagedamini tissi või pudelit nõuda.
Just siis kui vanemad on lapse unerütmiga ära harjunud, hakkab tita uneaeg liikuma öö peale. Kolmekuune laps magab päeval keskmiselt 5 tundi ja öösel 10 tundi, seda ühe-kahe ärkamisega. Ligi 90 protsenti beebidest magab öö läbi, s.o 6-8 tundi järjest.
Oluline on meelde jätta, et lapsed pole sugugi alati ärkvel, kuigi nii võib tunduda, sest kerge uinaku ajal võivad nad nutta ja igasuguseid hääli teha. Isegi öösel ärgates võib see olla vaid paariks minutiks ning peagi jäävad nad ise uuesti magama. Laps võiks õppida juba varakult ise uinuma, nii et võid lasta tal rahus veidi aega nutta.
Reageerima peaks siis, kui alla kuuekuune laps nutab mitu minutit järjest. Kontrolli ega ebamugavust ei põhjusta nälg, märg mähe, külm või koguni haigus. Kuid öised rutiinsed ärkamised söötmiseks ja mähkmete vahetamiseks peaksid olema nii kiired ja vaiksed kui võimalik. Vältides rääkimist, mängimist ja tulede põlema panemist annad lapsele mõista, et öö on magamiseks. Selle õpetamine on vajalik, sest kuni lapse vajadused pole rahuldatud, ei hooli ta ka kellaajast.
Ideaalis peaksid beebi hälli panema enne kui ta uinuda jõuab. Lihtsa voodirutiiniga alustamiseks ei ole sugugi vara. Siinkohal on abiks rahustavad tegevused, mida tuleks teha igal õhtul samas järjekorras. Beebi hakkab neid magamisega seostama. Rutiin on suureks abiks, kui soovid, et laps keset ööd ärgates iseseisvalt uinuda oskaks.
6 kuni 12 kuud
Kuue kuu vanusena võib imik päeval tukastada ligi 3 tundi ja öösel magada 11 tundi. See on sobiv aeg muuta oma harjumust reageerida imiku öistele ärkamistele ja nutmistele.
Selles vanuses võid anda lapsele 5 minutit maharahunemiseks ning uinumiseks. Kui seda ei juhtu, võid rahustada teda ilma sülle võtmata (räägi rahulikult, masseeri tema selga), ning lahkuda – välja arvatud siis, kui lapsel tundub tõesti midagi viga olevat. Kui laps on haige, tuleb ta sülle võtta ja teda rahustada. Kui laps on terve, aga nutab ikkagi, võid oodata veidi kauem kui 5 minutit ning minna teda hetkeks kontrollima.
Mitme päeva möödudes peaks lapsel olema lihtsam ise uinuda. Kui su kuuekuune tita ärkab igal öösel ikkagi 5-6 korda, konsulteeri oma arstiga.
6. ja 12. elukuu vahel võib emast-isast eemalolek mõnedele lastele öiseid ärevushoogusid kaasa tuua, mis võivad neid öö jooksul üles ärata. Kuid esimese eluaastani kehtib ärkamise kohta ikka üks ja sama reegel: ära võta teda sülle, ära laula, räägi, mängi ega toida teda. Need tegevused sunnivad ta varsti uuesti ärkama.
Kui laps ärkab öösel nuttes, võid igaks juhuks kontrollida ega tegu pole haiguse või märja mähkmega. Võid teda armastavalt seljale või kõhule patsutada. Ka sõrme või luti imemine võib aidata selles vanuses beebidel rahuneda ja ennast koguda. Kui ta aga nutmist ei lõpeta, käi teda mõneminutiliste vahedega jälle vaatamas.
Uneaja rituaali loomine
Siin on mõned nipid, mis aitavad lapsel hästi uinuda.
Anna talle kindlasti aega maha rahuneda.
Pea kinni kindlast magamamineku ajast, teavita last pool tundi ja 10 minutit enne õiget aega.
Luba lapsel endal valida pidžaama ja kaisuloom.
Võid panna mängima rahuliku muusika.
Ära anna lapsele uinumiseks pudelit (piima, kunstpiima või muu suhkrut sisaldava joogiga). Piim kipub kogunema suhu, põhjustades tõsist nn lutipudeli kaariest.
Kaisutamine enne uinumist annab lapsele kindlustunde.
Hea magaja kasvatamiseks kindel retsept puudub, kuid iga lapsevanem peaks teadma, et enamik lapsi suudab hästi magada. Ainsaks edukuse võtmeks on tervislike magamisharjumuste väljakujundamine juba varajases eas.