9.nädal ja toiduabi postitused
Vedelemise nädal oli. Ainuke pingutus 23 kiltsane matk aga muu aja lamasin niisama. Kõik.
Nüüd uuel nädalal hakkan tubliks.
Kuna ma pidagi ei teinud, siis passisin palju netis. Nüüd tuleb emotsionaalne postitus aga ma tõesti ei saa sellest aru ja nii kuradi vihaseks ajab!
Viimasel ajal on nii palju toiduabi postitusi. Ema väikeste lastega, kes oli haiguslehel ei jõua süüa osta, sest haigusraha on nii pisike! No mis kuradi riik see on, kus lapsed on tühja kõhuga ja emad ei saa isegi haiged olla, ilma et see rahakotti kohe suurt auku ei tee. Häbilugu.
Söögiraha ei jätku, sest küttearved on talvel suure...toitu on veel nädalaks, kuid edasi ei tea mis saab jne.
Meil on piisavalt raha, et mingi totaka etenduse eest aastapäeval tuima näoga 300tonni raha välja laduda aga lastel süüa ei ole. See on nii kuradi nõme, et seda ei ole isegi võimalik kommenteerida. Muidugi see vist oli normaalne, et seal vastuvõtul toit otsa sai. Äkki paneb kedagi mõtlema, et meil on niipalju neid kellel õhtul mitte leivakannikat ka süüa pole.
Mõtetu raiskamine käib igal rindel sajaga, ei jõua neid üles lugedagi - etendus ja Eesti märk on ainult piisk meres.
Jumal tänatud, et meil on nii palju suure südamega inimesi, kes on nõus aitama. Ime muidugi, et maksuamet juba nende õnnetute emade kallale pole tormanud ja rahva annetusi maksustama hakanud. Kui ma nüüd kellegile idee andsin, siis see on väga halb ideeee!!!
Malluka ees küll müts maha, see kuidas ta jõuab teisi aidata on imetlusväärne. Kuldse südamega inimene.
Igajuhul hakkas mul nii kurb. Ma isegi ei tea mida peaks ette võtma. Läheks toidupanka vabatahtlikuks?
Või mida üldse saaks üks väike mutter ette võtta?