Olime suvel mõned päevad Lõuna – Poolas Pieniny Rahvuspargis ja Zakopane ümbruses. Vaatamist oli seal üks jagu ja jagan siin oma muljeid mõnest sealsest paigast.
Pieniny Rahvuspargis saab kärestikulisel Dunajeci jõel sõita raftinguparvega, mis on ühtlasi selle piirkonna põhilisemaid turismimagneteid. Tavapärasest raftingust erineb see sellepoolest, et reisijad aerutama ei pea ega saagi ja parvele võib minna piltlikult öeldes kasvõi pintsaku ja lipsuga. Sedasorti parverafting sai alguse Niedzica lossi ungarlasest omaniku poolt 1840 aasta paiku, katsetamisi oli varemgi ja 1870-ndatel aastatel oli reisijate kärestikes sõidutamine juba täies hoos.
Praegune parv koosneb teineteise külge trossidega kinnitatud viiest kitsast paadist, sinna peale pannakse kattelauad ja seljatoega istmed. Parve juhivad kaks paadimeest ja peale mahub kuni 12 reisijat. Eesotsas on kuuseoksad, mis võtavad kinni pritsmed. Sõidu lõppedes võetakse parv jälle juppideks ja viiakse alguspunkti tagasi. Viie paadiga alusraam tagab ühtlasi kindluse, et kui kivide otsas neist isegi kaks peakski puruks minema, saab kolmega edukalt lõpuni sõita.
Parvesõidukapteniks saamine võtab aega. Eeltingimuseks peab kindlasti elama sealses Pieniny piirkonnas ning õpipoisi aeg kestab 3 aastat, pärast seda õpitakse meistriks saamiseks veel kolm aastat ja kapteniks saab veel kahe aasta pärast ja siis võib hakata ka järglasi välja õpetama. Praktiliselt tähendab see, et ametit antakse juba hulga aastakümneid põhiliselt edasi pereliinis. Raftingul on kõrge ohutustase ja viimane juhtunud õnnetus olevat olnud 1960-ndatel aastatel. Kivide otsa kinnijäämisi on olnud rohkem, kuid need on vaid märgade jalgadega lõppenud.
Igal meistril on oma ID number, kuid välja ei anta sertifikaate, mis lõppeksid numbriga 13. Sõidu alguspunkt on Niedzica lähedal Sromowce külas ja sõidu lõpp on Szczawnicas 18 km või 23 km pärast Krościenkos ning aega läheb selleks 2h15 – 2h45 minutit.
Raftingu stardipaigast paar km allavoolu Sromowce Sredni külas saab firma Rafting Marina Inflatables Sebateksist laenutada samaks sõiduks ka süstasid. Me kasutasime seda teenust. Kuna varem oleme süstaga palju sõitnud, siis tahtsime seda jõelõiku ise aerutades, mitte reisijana pingil sõita. Samas saaks minna kummipaatidega ka “pärisraftingule“, need algavad samast kohast hommikupoolel aga see tuleks eelmisel päeval kokkuleppida.
Kiire vooluga jõel pritsis vahel vett ka näkku aga märga kartvate asjade jaoks anti kaasa veekindlad kotid. Ilusaima ülevaate sellest Pieniny piirkonna loodusest saabki vaid jõel sõites. Lõpetasime Krościenkos, kus tagasi alguspunkti oleks saanud sõita mööda jõekallast laenutatud jalgratastega või nagu meie, sai tagasi ka korraldajate bussiga. Enamus sellest jõelõigust oli PLN/SLK piirijõgi.