Triiton.
See pilk tema silmades, kui ta on kratsika pesas, ma lähen mööda ja ei teegi pai. Teen-teen, peaaegu alati teen. Teen ka ninaotsa musi ja otsaette teen paipai ja panen lihtsalt oma nina tema kasukasse. Ma saan seda teha! Sellele kassile, kes kartis nii väga, et hoidis veel õues elades lõkspuurist eemale kaheksa nädalavahetust. Ta nurrub. Sõtkub. Rullub. Järgmisel hetkel pageb ootamatu heli või ükskõik mille pärast voodi alla, aga see ei loe. Triitonist on saanud hellik-kass, kellele mina lähen korda, isegi ilma teise, motivaator-kassita.
Ja ma saan tal küüsi lõigata! Siin on tulemus näha:
Ja mõned teised toredad hetked veel:
Külaliseid aga Triitonit peaaegu kunagi ei näe, nii et te peate lihtsalt uskuma.