T2hendab. Viimase kolme p2eva jooksul olen ma p6hiliselt
1. n2inud vaeva win2k auditeerimise ja turvamise nyanssidega, millest umbes kolmandik ei tundunud mulle kuigi j6ukohased
2. lugenud Jacqueline Wilsoni raamatuid (briti tydrukuteraamatud. Peategelased vanuses 13-15. Rohkem kommentaare pole vist vaja?)
3. arutlenud pinginaabriga, milliseid alternatiivseid karj22re me v6iksime katsetada (ok, mitte nii v2ga t6siselt. Tema lubas hakata televisioonikokaks ja mina humanitaarabi jaotama, aga ainult helikopterilt pakke alla visates, nii et l6puks taandus see helikopteripiloodi t88le)
4. arutlenud pinginaabriga, kuidas me yldse oma eluga sellisesse punkti oleme j6udnud (vahel rohkem, vahel v2hem t6siselt; sellise punkti all m6tlesime me punkte 1 ja 3 k2esolevas nimekirjas).
Jacqueline Wilson on m6nus ja l6bustav lugemine, aga aegajalt taban ma end m6tlemast, miks minu elu kunagi selline polnud, kui mina 14 olin. Mitte et ma p6eks neil tuleb seal kohutavalt piinlikke momente ette. Kui nad kohtama mines rinnahoidjasse tualettpaberit on toppinud n2iteks. Aga lihtsalt et miks mina ei h2nginud poistega McDonaldsis k6ik aeg?
Siis sai 6htu ja sai hommik, neljas p2ev, ja j2rsku sain ma puzzle kokku. Hetkel, mil lektor kuvas ekraanile mingi login prompti ja kysis, kes on enne Unixit puutuda saanud. T6stsin k2e nagu korralik koolilaps. Millal, ylikoolis? kysiti. Eeei, see oli varem. T2psemalt, jah, just sel ajal, mil ma oleks pidanud h2ngima McDonaldsis. Poisid mu elus muidugi olid. Systeemiadministraatorid p6hiliselt. Neile mulje avaldamiseks polnud vaja tualettpaberit piisas, kui teadsid, mille jaoks on gopher ja mida ls la teeb.
Minu siiraks yllatuseks annab nende asjadega siin ja praegu ka muljet avaldada.
Nii et kes tahab teada, kuhu v6ivad viia hukutavad m6jud 6rnas eas, loeb uuesti punkt 1.
4 kommentaari “i don’t remember getting older”
tuttav tunne…ainult, et vanuses 13-15 olid noorkirjanikud ja 15-17 sysadminnid:P
Kitty, tead, peale kõige muu oli asi veel nii, et kuigi meil Chicagos sel ajal küll igaühel personaalne internet ja personaalne köisredel, said tartlased personaalse McDonaldsi vist küll alles kuskil 90ndate teises pooles, kui mu mälu ei peta.
No aga meil oli Toidutorn, see oleks käinud küll:)
“Toidutorn” … see võiks olla mõne B-kategooria retro-noortefilmi pealkiri (ja põhilisi toimumispaiku). Hurjuh.