Autor: Ivan Võrõpajev
Lavastaja: Lembit Peterson
Osades: Laura Peterson, Marius Peterson, Eva Eensaar- Tootsen, Maria Peterson, Andri Luup, Sulev Teppart, Anneli Tuulik, Liina Olmaru, Rain Simmul, Helvin Kaljula, Leino Rei, Tarmo Song, Piret Krumm
Mõned kuud tagasi esietendus Theatrumis Lembit Petersoni lavastatud “Joobnud”. Teatrisse läksin kõrgete ootustega, just seepärast, et olin kuulnud sõpradelt-tuttavatelt palju kiidusõnu ja etenduse lõppedes tõdesin, et ei pidanud pettuma – “Joobnud” jättis tõesti sügava mulje.
Ivan Võrõpajevi kirjutatud “Joobnud” võtab kokku inimese loomuse kõigi tema heade ja vigadega. Sisu annab ta edasi läbi erinevate inimeste, kes unustavad joobes olles ära kõik piirid ning räägivad, mõtlevad ja tegutsevad hoopis vabamalt kui kainena. Näitena tooksin ära etenduse ühe olulisema motiivi, mida korrati ka mitu korda laval: Jumal räägib läbi purjus inimese suu.
Lavastuse näitlejatöö oli suurepärane. Oli tuttavaid nägusid, kuid ka selliseid, keda lavadel polnud näinud, mis muutis etenduse minu jaoks veelgi huvitavamaks. Enamik näitlejaid suutis terve etenduse vältel püsida usutavalt oma rollis sees, mis siis selle lavatöö puhul tähendas seda, et nad olid konstantselt purjus. Esile tooksin Anneli Tuuliku, kellest jäi väga veenev mulje, kuid ka Draamateatri lavalaudadelt tuntud Piret Krummi, kes oli vapustavalt tabanud ära enda tegelaskuju ehk prostituudi oleku ja sõnakasutuse. Loomulikult kiidan ka lavastajat Lembit Petersoni ja tõlkijat Tiit Altet, kes olid osavalt toonud “Joobnud” vene kultuuriloost Eestile lähemale ning teinud publikule arusaadavamaks.
Tähtis osa oli tükis religioonil. Tihti arutleti usu teemal, suisa vaieldi, mis tõi välja erinevate inimeste erinevad seisukohad ja vaatenurgad. Tekkis küsimus: kas seda kõike oli vaja? Publikule oli juba selgeks tehtud, mis on autori arvamus, ning seda mitmeid kordi korrata polnud üldsegi vajalik. Sellest jäigi mulje, et see oli religioosne näidend, samas kui Ivan Võrõpajevi enda sõnu korrata, siis tegu oli sotsiaalse tükiga… usundlikud järeldused teevad vaatajad ise… kangelased on lihtsalt sotsiaalsed tüübid.
“Joobnud” jättis ülimalt positiivse mulje, mis kestab siiani. Etenduselt tulles on palju, millest mõelda ja mis enda jaoks lahti harutamist vajab. Külmaks ei tohiks see vene kaasaaegne teater küll kedagi jätta, olgu kooliõpilast või täiskasvanut.
Kirke Aer