Hoidke end uute sissetungivate kahjurite eest, alates tammepuust röövikutest kuni aasia hornetideni
Charles Quest-Ritson on suunatud välismaa sissetungijate poole, kes näivad olevat meie aedasid laastamas.
RHS teatab meile, et „uute kahjurite ja haiguste saabumine Ühendkuningriiki on seotud imporditavate taimede mahu ja mitmekesisuse kasvuga”. Seetõttu on mul hea meel teatada, et olen teinud oma panuse selle “mahu ja mitmekesisuse” piiramiseks.
Eelmisel aastal kinkis üks itaalia sõber mulle väga ilusa oleanderi (roosa, kahe õie ja magusalt lõhnava), mille viisin auto pakiruumis koos veini- ja oliiviõli kogustega tagasi Inglismaale. Alles pärast seda, kui ma olin seda mõnda aega kodus kasvanud, märkasin massiivset putukate kolooniat, kes rõõmsalt kallistavad selle varred.
Seal on tuhandeid ulatuslikke putukaliike ja enamik neist võib koos eksisteerida, kartmata tagajärgi, kuid mõned neist on majanduskultuuride, näiteks tsitrusviljade tõsised parasiidid. Järsku täitis mind suur hirm, et kõik Lõuna-Inglismaa viljapuud alistuvad minu oleandriskaala putukate omaks.
Kuna korralikke insektitsiide amatöör-aednikud enam ei saa, ei jäänud mulle muud võimalust: oleander ja selle külalised pidid minema. Ja mine, nad läksid - otse riietusruumi tulele.
„Sakslased on juba Euroopa hornetid kuulutanud kaitsealuseks liigiks. Ma arvan, et see ei lähe kauaks, kui mõni idioot soovitab pakkuda sama kaitset ka aasia hornaatidele "
Tavaline inglise reaktsioon, kui räägitakse uuest kahjurist, mis ohustab meie eluviisi, on teha liiga vähe, liiga hilja. Mäletan, et nägin esimest korda tamme rongkäiku röövikuid Itaalias Villa Taranto juures Maggiore järvel. See, kuidas nad mööda nina-saba ringi trügisid, tundus mulle koomiline kui murettekitav. Lükkasin ühe kõrvale ja tekitasin selle järgijate seas kaose (ma ei teadnud siis, et nende selja kohal olevad karvad kannavad allergilist ärritajat, mis võib esile kutsuda tõsise reaktsiooni).
Koid saabusid Inglismaale (keegi ei tea, kuidas) umbes 15 aastat tagasi. Jah, nad olid illegaalsed sisserändajad, kuid ei, keegi ei teinud nende vastu midagi, vähemalt mitte enne, kui oli liiga hilja. Raha ja tööjõudu oli vähe, mistõttu kästi üldsuse liikmetel lihtsalt neid otsida.
Muidugi, selleks ajaks, kui inimesed nägid röövikuid meie inglise tammepuid lehtedest töötlemas ja riisumas, oli juba hilja. Me ei vabane neist kunagi.
Liiga vähe, liiga hilja hoiatussildid "
Mul on maja Cherbourgi poolsaarel ja esmakordselt nägin Aasia horneti kaks aastat tagasi. Maikuu soojadel õhtutel istun (veiniklaas käes) oma kotoneestrite kollektsiooni ääres ja tapan kuningannasid tavalise kärbespritsiga, kui nad tulevad vastumeelsete lõhnadega lillede äärde.
Probleem on selles, et nende pesad (mis on tohutud, kuni 6 jalga kõrged) asuvad alati kõrgete puude tipus ülespoole, varjatud vaate alt, kuni lehed sügisel ära langevad - selleks ajaks on juba hilja, sest järgmise aasta kuningannad on juba põgenenud, paaritatud, emigreerunud ja talveks maha magatud.
100km on aga 62 miili ja suur osa Põhja-Prantsusmaa rannikust on Inglismaale lähemal. Aasia hornaadid ületasid Kanalit 2016. aastal ja keegi pole välja töötanud, kuidas nende levikut peatada.
Aasia sarveke. Pilt: Alamy
Prantsusmaal hävitab nõukogu nende pesad tasuta, kuid ma ei näe sentigi näpistavat inglise keelt, kui nad on asunud kohtadesse nagu Uus mets, kus keegi neid niikuinii ei märka. Numbrid olid 2018. aastal üleval: aasia hornaadid on siin, et jääda.
Ma arvan, et me õpime nendega elama. Lõppude lõpuks peavad aednikud pakkuma küülikuid, mida roomlased tutvustasid toiduna 1900 aastat tagasi, ehkki enamikul meist oleks hea meel neist lahti saada. Meie aiapuud oleksid tänulikud, kui suudaksime hävitada Ameerika hallid oravad ja need koledad aasialased peletavad muntjaci hirved - mõlemad ei tee midagi muud, kui kahju.
Mägrad on paraku pärismaised; Soovin, et nad sööksid iga hispaania sinikat, mis mu aeda nakatab, kuid näivad eelistavat maitsvaid metsikuid nartsissisid. Neil on oma toetajad ja meister - kõik need karvased olendid teevad. Nii kaisus.
Sakslased (pidage meeles, kui võimsad on rohelised) on juba kuulutanud Euroopa hornetid kaitsealuseks liigiks. Ma arvan, et ei lähe kaua, kui mõni idioot soovitab pakkuda sama põnevat ja kaunist eksootikat - tamme rongkäikude koisid ja aasia hornetid - sama kaitset.
Charles Quest-Ritson on RHSi entsüklopeedia Roses autor