Tegin kaardi. Kuna poed on tühjad, lapsed haiged ja eriti kuskil kolamiseaega pole.
Kasutasin Anne Geddesi kalendrit, mis taga enam teha, eks 😛 Ja August saatis kunagi jalajäljekesi.
Tegin kaardi. Kuna poed on tühjad, lapsed haiged ja eriti kuskil kolamiseaega pole.
Kasutasin Anne Geddesi kalendrit, mis taga enam teha, eks 😛 Ja August saatis kunagi jalajäljekesi.
Et endal meelest ei läheks. Surfasin jälle blogides, no tänuväärsed kohad. Selle retsepti siis leidsin SILLE TOIDUBLOGIST
Imelihtne, imekiiresti valmiv ja imemaitsev.
3dl kaerahelbeid
2 dl jahu
2 dl riivjuustu(ma ikka ei koonerdanud sellega 😛 )
2tl küpsetuspulbrit
2,5 dl piima
0,5 dl sulatatud võid
Kuivained segada, lisada vedelikud. Isegi kui tainas tundub vedel, siis ta paisub üsna kiiresti.
Sellest kogusest saab 2 plaaditäit pisikesi lusikasuuruseid väga maitsvaid pätsikesi. Küpsetada 225 kraadises ahjus 15 min. Mina tegin jälle pöördõhuga, huvitav miks ma üldse seda kasutan… ja 15 min-ga läksid veidi kärssama. Aga mitte liialt.
Ma tunnen, kuidas see küpsetamise haigus mind seestpoolt sööb… Tegelt ka, ma kohe pean iga päev midagi tegema 😀
Soolased nö igapäevasöögid pole mingi väljakutse, küpsetamine on poole põnevam.
Eile oli muffinitepäev. Mõtlesin, et teen
1 muna
1dl suhkrut
50gr võid
0,5 dl hapukoort (võib ka ilma)
1 dl mustikaid
1,5 dl nisujahu
1 tl küpsetuspulbrit.
Ma ausalt öeldes olin endale ette kujutanud, et muffinitainas on selline natuke vedelam. Noh, lisasin tilga või kaks piima, aga jätsin ikka paksuks ta.
Tulemus oli hea!!
Aga ega ma siis sellega piirdunud. Tegin teise portsu veel 😉 Soolaseid.
5dl jahu
2 tl küpsetuspulbrit
0,5 tl soola
1tl jahvatatud paprikat
100gr riivjuustu
100gr suitsusinki
2 muna
2 dl piima
1dl õli.
Õli ma küll panin mõõdu järgi 0,5 dl. Ilmselt tegin õieti. Väga head tulid, aga minu KJ….ehh… ei luba neid eriti ohtralt tarbida 😀
Rebecca otsustas ühel heal päeval, ilmselt oli see umbes nädal tagasi lihtsalt loobuda oma nokaga tassist ja kõikidest hapupiimatoodetest. Ehk siis jäi mul üle 1,5 l keefiri, Hapsi ja veel üks hapupiimajook, mille ma suutsin maha parseldada. Aga mida siis teha keefirist. Leidsin Toidutarest pannkookide retsepti keefiri ja kamaga. Kahtlane oli ta küll, arvestades, et meie peres ei sööda ei ühte ega teist. Aga ära ma nad tegin. Retsept on lingis olemas, tulemus ise on selline:
Maasikamoosiga olid päris mõnusad ja kui ma pool nädalat hommikusööki ei teinud, siis said lõpuks otsa kah 😀 Aga visalt. Rohkem ma ilmselt neid ei tee…
Pool liitrit keefiri kasutasin keefiri-virsiku-tarretise tegemiseks. Seda söön ka ise juba mitmendat-mitmendat päeva ja paar tükki on alles ka. Mehe jaoks liiga hapu, poisi jaoks ka, plika ikka keeldub hapupiimalaadsetest asjadest. Ilmselt oleksin pidanud veidi teist tehnoloogiat kasutama, sest ega ta korralikult ära ei tarretunud. Jäi selline polje menje. Virsikupoolikud ma siis nö püreestasin, mitte küll ülipeeneks. Oleks pidanud äkki ainult keefiri sisse želatiini segama, suhkru ka ja siis väikesemad virsikutükid eraldi peale tarretama.
Njah, pool liitrit keefiri on veel alles, leidsin kuskilt juba mingi retsepti ka. Homem sõidame Lõuna-Eestisse, teen sinna tee peale mingi koogi kaasa, kavalpea, eks 😛
Pilti mul kahjuks pole. Sest nendega läks kiiresti ;)Ehk siis, Kazzi blogist näppasin kohvi-toorjuustukoogi retsepti ning valmistasin selle ¤Liina¤ juurde kaasavõtmiseks kaasa.
Põhi
200 gr Digestive kypsiseid
70 gr võid
½ tl lahustavat Nescafe kohvipulbrit
Peale:
400 gr maitsestamata toorjuustu
250 gr hapukoort
2 muna
1 1/2 dl tuhksuhkrut
1 tl vanillisuhkrut
3 tl lahustava kohvi pulbrit
3 tl zelatiinipulbrit+ 3 spl vett
Kaunistuseks:
shokolaadi
Purusta küpsised peeneks . Sulata või ja sega juurde lahustuva kohvi pulber. Lisa küpsisepuru ja sega ühtlaseks massiks. Suru segu küpsetuspaberiga vooderdatud lahtikäiva tordivormi põhja. Sega omavahel zelantiinipulber ja vesi. Lase paisuda 5 minutit ja sulata kuumaveevannis. Lisa lahustuva kohvi pulber ja sega kuni lahustumiseni. Jahuta. Sega toorjuust, hapukoor, munad, tuhksuhkur ja vanillisuhkur. Lisa zelantiinisegu ja sega ühtlaseks massiks. Vala segu põhjale ja lase külmkapis tarretuda vähemalt 5 tundi kuni üleöö.
Ja kuna mul jäi üle veel küpsiseid, peaaegu terve karp toorjuustu, kodus oli veel üht-teist, siis tegin kodustele sama põhja peale hapsist-toorjuustust ja vaarikatest koogi. Kõik sõid ja kiitsid 😀
Mina ainult ei saa aru, kuidas nii vähese võiga saab selle koguse küpsisepuru nö ära katta. Ma ikka panin natukene küll juurde 😉 Kuskilt lugesin, et võib panna sortsu piima, järgmine kord katsetan sellega.
Kuna ootas nädalavahetusel ees üks sünnipäev ja üks küllaminek, siis mõtlesin teha juba ammu saadud retsepti järgi šokolaadikooki.
200g tumedat šokolaadi
200g võid
3 muna
2-2,5 dl suhkrut
3dl jahu
sulata või ja šokolaad. vahusta munad suhkruga kohevaks, lisa vähehaaval jahu, vala tainale juurde segades šokolaad võiga
kalla segu võiga ja riivsaiaga/mannaga kaetud vormi (26cm läbimõõt lahtikäiv, kõige parem)
küpsetada olenevalt ahjust umb 30min, peab jääma niiske seest (st tikk ei või olla kuiv, kui tekkinud praod hakkavad laiali servadest minema on viimane aeg välja võtta) lase jahtuda natuke, siis ava vorm ja pööra kook tagurpidi alusele (soovitavalt kõrgete servadega), tõsta põhi pealt ja jahuta maha, las seisab külmkapis öö nt
kate:
150g tumedat šokolaadi
1dl vahukoort/kohvikoort
25-50g võid
sulata ühtlaseks, vala koogi peale, kata servad ja pane külma.. kokku võiks seista külmas vähemalt 1 ööpäev, parem kui kaks, kata fooliumi v toidukilega kuivamise eest.
Kuna ma oma ahju veel väga superhästi ei tunne, siis tegin seda kooki pöördõhuga programmiga ja kuna ma retseptist ei lugenud ka kraade välja, lasin aga 200 juures. Viga. Oleks pidanud tegema 180 juures. Igal juhul oli minu kook seest küps ja korralik juba alla 20 minutiga. Aga maitses hästi, etiti kui haljast kõrvale või eelnevalt alla võtta ja ohtralt 😉
Tegin vahepeal leiba. Esimene kaunis vasikas mis aia taha läks 😉 Nüüd eile tegin osast leivast küüslauguleivakesi, teine osa kuivab ja ootab leivasupi tegemist 😛
Jätsin retseptist lugemata selle koha, kus leiba pidi peale vormi panemist veel 4-6 tundi kergitama ja pistsin ta kohe ahju. Ise veel imestasin, et huvitav, miks ta ei kerki 😀 Seest jäi väga nätske ja väga raske. Sööma eriti ei kisu 😛
Juuretise sain Kyllikeselt, õpetuse ka. Nüüd ootab uus ports juuretist külmkapis järgmist nädalat, aga mul on tunne, et ma teen veidi rohkema nisujahuga, meil seda päris rukkileiba eriti ei sööda.
Kõik asjad on äkki kuhjuma hakanud. Tegemata sissekanded, sortimata pildid, skännimata kaardid, rääkimata saatmata kaartidest, täitmata bookid, lugemata raamatud, pesemata nõud, koristamata toad. Njah, pesu olen ma sunnitud pesema, sest tänasest on mõlemad lapsed oksendanud ja kui ma pesu ei peseks, siis elamine haiseks. Ok, pool põrandat pesin ka ära, ikka selle poole kuhu oksendati, onju 😛
Niisiis olen jälle o9lukorras kus elu on ving ja viiul :s Kuigi tegelikult pole tal häda midagi, ainult lapsed on haiged 😀 Isegi lilli sain täna. Mees vist vaistlikult tunneb mu viimase piiri ära, käisin juba mitu päeva ise tulpe nillimas, aga 20 eeku õie eest, mis avaldab efekti alles siis kui neid on vähemalt 10 koos… praegu ei saa 😛 Ja täna ta tuligi!!! teiste minu lemmiklillede – liiliatega! Kõik nupud on veel kinni, nii et mul saab siin iga päev väike avastamiserõõm olla 😀
Natukesest halast teen copy-paste, ei viitsi muuta ja trükkida, eilne tore õhtu siis…
Minu reedene kogemus perearstiga, seekord käisin iseenda pärast, kinnitab veelkord, et riiklik meditsiin võib sinnasamusessegi käia. Mul endal nüüdseks nädal kõrv lukus, käisin perearstil vaatamas, kas on põletikku – ei midagi, nohust on turse, mis kõrva kinni lõi, kirjutas turse alandamiseks allergiaravimit ja AB-d, miks… pole aimugi. Ütles siis, et kui te tahate, võib ta mulle LOR-le saatekirja kirjutada…. Ma siis vastasin, et ma juba panin aja. Oi, kuhu, kuidas? imestati. Kui mainisin Ferti, tõmbuti pool meetrit tahapoole koos sarkastilise küsimusega, no mis ajaks te siis saite. Sain teisipäevaks – homseks. Siis oli aaaa – noojah… Küsisin, et kas peale ravi tulen tagasi, nähvati, et mis te tulete, kui nagunii Ferti juba lähete. Noojah…
Mainisin, et lapsed on ka seal, poisil on torud kõrvas ja ta kuuleb… vihjates sellele ajale, kui ma käisin kurtmas, et poiss ei kuule…Sõnaga – mina sinna enam ei lähe
Ja saatekirjade nõudmine on just see, mida perearstilt tegema peab, mul on selline tunne, et nende armust saavad inimesed siis oma tervist korras hoida Mitte, et oi, see pole niiväga minu pädevuses, äkki laseme eriarstil üle vaadata…. Kindlasti on erandeid, aga mina pole siiani nendega kokku puutunud.
Aga siis veel hala…
Tänane õhtu oli k a t a s t r o o f !!!
Rebecca läks täiesti endast välja, kuskil kella 19.30 ajal selle peale, et ma akvaariumi tule ära kustutasin ja seletasin et kalad lähevad nüüd tuttu ja meil on ka aeg minna (selgituseks – tänane lõunauni oli kella 12-13-ni, mis on tavatu ja liigvarajane kellaaeg). Selle peale hakkas mind näkku lööma, iga korraga aina tugevamini. Ei aidanud selgitamine, et mul on valus, ei aidanud naljatamine, et oi, tahad pai teha, ei aidanud pisarad, ei kurbade tunnete väljendamine, ei tähelepanu kõrvale juhtimine, ei vend, ei telefon ei mitte miski… Ja kõike seda saatis tänavale kostuv kriiskamine, ma arvan, et naabrid oleksid mulle tahtnud lastekaitse kohale kutsuda.
Ja mina ei saanudki hakkama, kutsusin mehe koju, kellel läks 20 min et plika maha rahustada, mina rahunesin ukse taha pahvides.Mees oli jõudnud juba kiirabisse helistada, õnneks kohale ei kutsunud siiski.
Ja nüüd ongi väga läbikukkunud ema ja läbipõlenud ema tunne…
Aga nüüd ta magab. Ometi. Ja mina kardan teda. Tegelt ka…
Täna oli kordus… Huvitav, kas meie õhtud hakkavadki sellised olema?
Täna olen lihtsalt väsinud. Öö on ka muidugi juba, aga olen väsinud. I’m sick and tired, of always being sick and tired… Kogu maailmast on kopp ees, kuigi ma ei kuule seda maailma juba nädal aega normaalselt :S Homme lähen üle pooleteise aasta perearstile, ega ma imet temalt ei oota, retsepti AB-le ka ei oota… ma ei teagi mida ma ootan. Saaks kuulmise tagasi, kõrva lukust lahti ja minu usk perearsti tuleks tagasi. Mis siis, et mul on juba ka erahaiglasse tasulise arsti juurde aeg pandud… Aga ega eraarst tasu eest ka seda võtit vist ei oma… Viiu, viiu viiu, rääkimata sellest viiu viiu viiu igakuisest ajast…
Saingi vingutud. Nüüd lähen panen pesu kuivama 😛
Mis siis, et on öö!
Vahest on meil Kyllikesega plaanis midagi meisterdada või möksida või teha. Seekord siis olid teoksil kinkekottide voltimine. Ja kuna ma juhuslikult sattusin pühapäeval, kui me Mairo ja Rebeccaga ujumast olime just tulnud ning Rottermanni keskuse aatriumis GEO fotonäitust vaatamas käinud, keskuse parklas makseautomaadi juures Luskiniga kokku, siis vana meisterdajat ära tundes, kutsusin temagi meiega ühinema 😉
Niisiis. Pikemalt asjast jahumata on tulemus siin:
Selle koti tegemisel kasutasin ühte vana kalendrit, üks leht oli siis 2xa3 suuruses. Nägu näha, pole see materjal eriti … kasutamiskindel. Rebecca suutis ta selliseks muuta päevaga 😉 Sest venna olulised legoklotsid ei või ju ometi mööda maad vedeleda 😀
Ja teise koti voltisin ma ka vanast kalendrist, see on siis a4 lehe pikkusega ja sama lai ka 😉 Kott tuli peenike ja kitsas.
Kottide sangad panin lihtsalt takunöörist, aga väga edukalt saab selle jaoks kasutada nö pabernööri.
Ja õpetus. Mitte, et sellest suurt midagi aru saaks, aga ikkagi 😉