"Kui välismaailm, kõik oma materiaalsed rikkused, äkitselt levib," kaugel kultuuridel, mille tehnoloogia oli piiratud kivi ja puiduga, tekkisid sageli uued uskumissüsteemid.
Paljud Vaikse ookeani edelaosas asuvad saared olid lääneriikide maavanemate, misjonäride ja kolonistite jõukus ja jõud mitmete religioossete sektide loomisel, kus kõik keskendusid sissetungijate materiaalsele rikkusele. Osa maagiline mõtlemine, osa müüt, osaliselt hübriidne kristlus, enamus neist lastikultidest kestis 20. sajandil ainult mõni aastakümne. Kõige silmapaistvam ülejäänud lastikult on täna John Frumin.
Kaubakultuurid
Lääne sissetung oli dramaatiline mõju Melaneesia elanikele (sealhulgas Fidži, Uus-Guinea, Uus-Hebriidide ja Saalomoni saartele): "Uute püstkülikute ühiskondlikku ootamatut üleminekut purjelaevade ja nüüdseks lennukite vastu ei ole olnud lihtne teha. "[i]
Kõige märgatavamad mõjud Melaneesia ühiskonnale olid veendumus, et valgetel inimestel oli maagiline võime kutsuda vajalikke ja soovitavaid kaupu, mis saarte inglise keeles pidgin on tuntud kui lasti. [Ii]
Varsti alguses koos eurooplaste kaupadega sõitsid tihtipeale kristlikud misjonärid, kes levitasid Piibellikke lugusid, mis ebamääraselt sarnanesid Melanesi müütidega, nagu näiteks Mansrenin:
Siis elas vana mees Manamakeri nime all. . . . Lõpuks ta lõksus. . . Morning Star. Vastutasuks oma vabaduse eest andis Täht vanale mehele paksuse. . . . Manamakeri, kes oli vanaks, oli maagiliselt imbunud noor nooruk (kes kandis). . . ime-laps. . . . Trio sõitis Mansreni ("Issand") poolt kastnud kanuust, kuna vanamees sai nüüd teada [ja ta] noorendas ennast põlema tulele. . . . Seejärel sõitis ta ümber. . . luues saared, kus ta oli peatunud, ja püüdes neid praeguste papuaste esivanematega.[iii]
Kristlik apokalüpsis oli saarlaste lemmik, kuna see peegeldus Melanose versiooniga, kus pärast kataklüsmi: "Jumal, esivanemad või mõni kohalik kangelane ilmuvad ja avastavad õnnelik paradiis Maa peal. Surm, vanadus, haigus ja paha on teadmata. Valge mehe rikkused kogunevad melanesaanlastele. "[iv]
Pärast kolmekümne aastakümneid stabiilse kolooniakaupade voogu oli II maailmasõja okupatsioonivõimude armee tohutu sissevoolu tohutu ületamine. Selle tulemusena arenesid saared, sealhulgas Uus-Guinea saarte papuanide seas järgmised jõukuse kultused:Mõned saarlased hakkasid koonduma suurte linnade juurde; teised võtsid oma külade jaoks piibellikke nimesid nagu "Jericho" ja "Galilei". Varsti võtsid nad vastu sõjaväe vormirõivad ja hakkasid puurima. "[v]
Nende religioonide arengule oli tähtis, et melanaisi uskus, et "inimese tegevus vajab maagilist abi", mida kutsuti läbi rituaali. [Vi] See kontseptsioon koos üha suurema veendumusega, et "salajas" oli lasti väljakutse Neist hoitud valged inimesed tekitasid mõned neist gruppidest kõige unikaalsemaid aspekte:
Nii tugev on see usk "salajase" olemasolusse, et veosekultid sisaldavad üldiselt mõnda rituaali, mis jäljendab salapäraseid Euroopa tavasid, mis peetakse valge mehe erakordse võimuga kaupade ja meeste jaoks. Usklikud istuvad nende ees ees lauad, mille pudelid lilli on, riietatud Euroopa riided, oodates lasti laeva või lennuki realiseerumist.[vii]
Lõppkokkuvõttes, kuna nende jõupingutused jätkasid veose lammutamist, kaotas enamus neist rühmadest. Üks väheseid (ja võib-olla ainus) ülejäänud lasti kultus on John Frumin.
John Frum
Vanalinnas Vanalinnas (varem New Hebrides) asuvast aktiivsest vulkaanist varjunenud Lamakara küla keskosa asub Sulfa lahe ääres, John Frumi kultus ootab: "Kummitav ameerika messia, John Frum . . . [kes] lubas, et ta toob Ameerikult meile planeerimislaevad ja lastilaadurid, kui me palvetame teda. . . . Raadiod, televiisorid, veoautod, paadid, kellad, jääkastmed, meditsiin, Coca-Cola ja palju muud imelisi asju. "
Varajane ajalugu
Paljud jälgivad John Frumi päritolu tagasi II maailmasõja ajal New Hebrides'e ehitatud suurtele Ameerika sõjaväebaasidele ja nende tarbekaupade ülevoolu: "Kui USA relvajõud lähevad, lähevad nii legendaarsed PX-d kui nende näiliselt lõputu šokolaadi, sigarettide ja Coca-Cola pakkumine. . . [ja] ameeriklased. . . [kes] maksis [põlisrahvastele] 25 senti päevas oma töö eest ja andis välja helde hulga maiuspalveid. "
Veelgi enam kui ameeriklaste suuremeelsus ja rikkalik jõukus, avaldas Tanna muljet Ameerika Ühendriikide relvajõudude suhteline integreerumine, kus nad nägid esimest korda: "Tumekaunalised sõdurid söövad sama toitu, kannavad samu riideid, elavad samasugustes majades ja telkides ja kasutavad sama kõrgtehnoloogilist seadet nagu valgete sõduritega. "
Nii mõjutasid nad aafrika-ameeriklaste suhtelist võrdsust, et nad loonud usu süsteemi, mis sisaldas Ameerika väärtusi ja sümboleid, näiteks Ameerika Punase Risti logo (mis on tänapäeval kultus kõige püha sümbol) ja isegi nägi Ameerika kui oma Messia. Sõltuvalt sektsioonist võib aga see John Frum olla kas: "Must melaneesia. . . valge mees. . . [või] must American GI. "
Tegelikult on see viimane sellepärast, et nimi "Frum" on lihtsalt pidgin vorm "alates" ja et päästjate kogu nimi on "John Frum (pärit) Ameerikas."
Koos selle armastusega Ameerika kultuuris oli samaaegne tagasipöördumine traditsioonilistele eluviisidele ja jumalateenistustele, mida nimetatakse kastom (pidgin kohandatud), näiteks: "Kava [alkohoolne jook] joomine [ja]. . . tantsu, sest misjonärid ja koloniaalvalitsus hävitavad meie kultuuri tahtlikult. "
Lisaks alustas Tanna valge reegli väljamõistmist, sealhulgas keelas osaleda kristlikus kirikus (nagu volitanud koloniaalvõimud) ja veelgi olulisemalt:
"Kultistid" hakkasid hävitama kõik oma lääne varad, viskasid oma raskelt teenitud raha merre. . . . usutunnistusena. . . . [Lõppkokkuvõttes] läks hingamispäev reedeni, mil päeval John Frumit tähistati lauldes, tantsides ja kava-joomises, mis oli rõõmsameelne ümberpööratud Presbyteri minevikust. . . . . Lõpuks, 15. veebruaril 1957, tõstis Sulphur lahe ametlikult välja Ameerika lipu ja uus religioon ametlikult välja kuulutati. . . .
Kaasaegne inkarnatsioon
Täna arvavad järgijad, et John Frum elab lähedal asuva püha vulkaani, Yasuri kraateris. Kuigi ka teisi kogunemisi tehakse, usuvad kõik peatused 15. veebruariks (nüüd tuntud kui John Frum'i päev):
Kerge, habemega mees sinise ülikonna ja tseremoniaalse aasa juures viib mehaanilised mehed. . . . äkki tekib umbes 40 paljajalu "G.I.s." .. marssimine täiuslikus etapis ja auastmed kaks minevikus [juht]. Nad kannavad oma õlgadel bambuse "vintpüssi", punased vihjeid teravdavad, et kujutada endast veriste võrelaevu ja sportlikud tähed "USA", mis on värvitud punasele tühi koomale ja seljale.
Lisaks sellele tõusevad mitu lippu, sealhulgas Vanuatu ja Ameerika Ühendriigid. Ehkki Vanuatu kogenud juhid võib-olla võib tunduda tänapäeva lääne silmadelt lapsevärvi, toetavad ja austavad neid John Frumi tseremooniaid, sest: "John Frum'i liikumine olid iseseisvusliikumise esimesed kangelased. . . . Nad olid esimesed, kes rääkisid koloniaalreformi vastu. John Frumi sõnum oli see, et me peaksime tagasi oma kastomiteedega hoidma oma identiteedi. "
Sellisena on nende jaoks kultuuris vähem tegemist kinnisideele tarbekaupadega ja veelgi enam: "Meie ajakirjanduse meeldetuletus [ja] ameeriklased aitasid meil ... "
Sellest hoolimata on kultuuri erakordsed rituaalid koos ilmselgse päästmise puudumisega paljud, eriti läänes, põhjustanud John Frumi kui usu autentsuse vaidlustamiseks. Ühesõnaga, üks usklik vastas: "Teie olete kristlased oodanud 2000 aastat, kui Jeesus naaseb maale. . . ja te pole lootust loobunud. "