Hobiaedniku jaanuar
Täna oli jaanuari kolmas esmaspäev, mille elustiiliportaalid on ristinud Aasta Masendavaimaks Päevaks. Aga töö juures rääkisid kohvipausi ajal kolleegid juba paprikaseemnete mulda pistmisest. Paras aeg võtta kokku eelmise aiamajandushooaja õppetunnid järgmiseks. Et kui taevas elu ja tervist annab ja nii edasi.
Laura on päris sümpaatne kartul, ühtlase suuruse, korrapärase kuju ja sileda koorega. Kui säilivusvoorus ka head punktid saab, on tal šansse saada uueks lemmikuks. Kevadeks on mul üks telefoninumber, kust peaks saama Satina seemet, selle tahaks ka veel ära proovida.
Seemnelintidega ma enam jukerdama ei hakka. Kaalikaseemned külvan lavas turbakassettidesse ning porgandiseemned kallan vakku leotatult ja paksu jahukliistriga segatult. Sortidel minu kogemuste järgi lõppkokkuvõttes suurt vahet pole ei säilivuses ega maitseomadustes.
Lehtsalatit panen palju vähem — no ei sööda seda, kui kurki vähegi saada on. Redised kipuvad ka peenrale ära puituma. Sibulat ja porgandit võiks aga alati rohkem olla. Ja peeti, mida olen viimasel paaril aastal söönud vist rohkem kui senise elu jooksul kokku.
Kurkide puhul jään edaspidi vana hea Adami juurde. Tomatitest on hetkel kuldmedalit jagamas Koit (osalt patriootlikest tunnetest ajendatult) ja Malinowy Ozarowski (puhtalt maitseomaduste tõttu).
Kõrvitsasordi suhtes olen jätkuvalt kõhklev, soovitused on teretulnud — et oleks hästi säiliv, õhukese koorega ja paksu viljalihakihiga. Suvikõrvitsat tahaks ka kasvatada, sellest tehtud hautised (tomati ja sibulaga või kanaliha ja toorjuustuga, aga kindlasti vürtsiga maitsestatult) olid sügise suurhitt.
Maisikasvatus oli lõbus eksperiment. Päris küpseks jõudis küll saada ainult paar tõlvikut, aga isegi pooltoorelt ära korjatud ja järelvalminud on lindude seas heatahtlikku vastuvõttu leidnud. No ma mõtlen, kas tasub uuesti mässata nende varte toestamisega. Kolmandat nii maisisõbralikult kuuma suve ju nagunii järjest ei tule.
Väike plaan on tuleval kevadel üle hulga aja kapsaga ka üritada, kuigi ma tean, et ilma mürkideta on see üpris lootusetu. Aga hiljuti kuulsin sellist juttu, et väikeaias võiks proovida kapsapeadele katteloorist mütse pähe tõmmata. See on nii vahvalt jabur idee, et ma lihtsalt pean proovima.
Jah, Seemnemaailma veebileht peibutab juba oma imedega. Ja kolmest talvekuust on, usu või ära usu, tõesti pool möödas.