Värske kohtuotsus tõstatab teravalt küsimuse, kelle kasuks käib mäng, kui maaklerifirmad lepivad tasud kokku kindlustusandjatega.
Ringkonnakohus tegi hiljuti otsuse vaidluses, kus klient tahtis kaskokindlustust pikendada, ent ei soovinud kasutada liisinguandja vahendusteenust. Teda tabas halb üllatus – DNB Pangalt (nüüdselt Luminorilt) laenu võtnud kliendile teatati, et selleks tuleb lõpetada kindlustuslepe ja lisatasu maksta. Klient ei teadnudki enda sõnul, et on kindlustusleppe sõlminud – see oli lisatud liisingulepinguga samasse digikonteinerisse ning varem polnud lepingust räägitud.
„Liisinguvõtja oli hämmingus – miks peab ta selleks, et sõlmida kindlustusleping otse valitud kindlustusandjaga, maksma liisinguandjale 50 eurot? Hämmastus kasvas veelgi, kui poolteist kuud pärast seda, kui liisinguvõtja oli liisinguandjale teatanud, et sõlmib kindlustuslepingu ise, potsatas liisinguvõtja postkasti arve, milles liisinguandja nõudis tema poolt liisinguvõtja nimel sõlmitud kindlustuslepingust tuleneva kindlustusmakse tasumist,“ kirjeldasid kohtus liisinguvõtjat esindanud advokaadibüroo NOVE partner Urmas Volens ja vandeadvokaat Marika Oksaar.
Kliendi esindajate sõnul leidis liisinguandja, et sõlmitud nn kindlustuslepe andis pangale kogu liisinguperioodiks ainuõiguse sõlmida liisinguvõtja nimel ja arvel liisitud vara suhtes kindlustuslepinguid. „Seejuures ei sõlminud liisinguandja kindlustuslepinguid otse kindlustusandjatega, vaid selleks asutatud kindlustusmaaklerina tegutseva tütarühingu vahendusel,“ rääkisid Volens ja Oksaar. Sellise skeemiga koguti liisinguvõtjalt peidetud kujul vahendustasusid, mis olid samas suurusjärgus auto liisinguintressidega, märkisid NOVE advokaadid.
Vahendustasu suurused oli kindlustusmaakler, kes peaks tegutsema kliendi ehk liisinguvõtja huvides, kliendi esindajate sõnul kokku leppinud hoopis kindlustusandjatega ja seejuures erinesid tasud kindlustusseltsiti kordades, jäädes vahemikku 7%–38,7% kindlustusmaksetest. „Seega tegutses kindlustusmaakler selges huvide konfliktis – teatud seltside kindlustuspakkumisi soovitades teenis maakler „vahendustasu“ rohkem, kuid maaklerina pidanuks ta kindlustuspakkumisi soovitades lähtuma vaid liisinguvõtja huvidest. Kinni maksis need vahendustasud aga liisinguvõtja,“ andsid advokaadid olukorrale hinnangu.
Luminor Eesti õigusosakonna juht Monika Tomberg rõhutas, et otsuses, kus üheks pooleks oli Luminor Bank ja Luminor Kindlustusmaakler, ei leia ringkonnakohus, et kindlustusvahendusfirma loomine olnuks ebaseaduslik. „Samuti ei saa väita, et kohtulahendis oleks oluline rõhk olnud asjaolul, kas kindlustusmaaklerid tohivad kindlustusandjaga kokku leppida või mitte,“ rõhutas ta. Küll aga ütles Tomberg, et lahend on hea juhis tulevikus Luminorile teenuste kujundamisel ja klientide paremaks teenindamiseks ning edasi riigikohtusse Luminor asja kaevata ei plaani.
Tasude kokkuleppimine levinud praktika