Jason Wasserman MD PhD FRCPC ja Zuzanna Gorski MD
Aprill 3, 2024
Invasiivne adenokartsinoom (tuntud ka kui käärsoole adenokartsinoom) on kõige levinum käärsoolevähi tüüp. See koosneb rakkudest, mis tavaliselt katavad käärsoole sisepinda. Seda tüüpi vähk algab sageli polüüpist, näiteks a torukujuline adenoom, tubulovilloosne adenoomvõi villiline adenoom.
See artikkel aitab teil mõista käärsoole invasiivse adenokartsinoomi diagnoosi ja patoloogiaaruannet.
Käärsool on osa seedesüsteemist ja jämesoole esimene osa. See on pikk õõnes toru, mis algab peensoole lõpust ja lõpeb pärasooles. Käärsool jaguneb neljaks osaks: tõusev (paremal), põiki, laskuv (vasak) ja sigmoidne. See mängib olulist rolli jääkainete töötlemisel ning vee, elektrolüütide ja mõnede vitamiinide imendumisel. Invasiivne adenokartsinoom võib tekkida käärsoole mis tahes osas.
Arvatakse, et käärsoole invasiivne adenokartsinoom on põhjustatud keskkonna- ja geneetiliste tegurite kombinatsioonist. Väljakujunenud riskitegurid hõlmavad töödeldud liha, punase liha ja alkoholi liigset tarbimist. Liigse keharasvaga inimestel on ka suurem risk seda tüüpi vähki haigestuda. Pikendatud põletik käärsooles, mida võib täheldada põletikulise soolehaiguse (haavandiline koliit ja Crohni tõbi) korral, seostatakse ka suurenenud riskiga invasiivse adenokartsinoomi tekkeks.
Invasiivse adenokartsinoomi sümptomid sõltuvad kasvaja asukohast käärsooles. Kasvajad vasakpoolses käärsooles (kahanev käärsool) või pärasooles võivad põhjustada muutusi väljaheites, verist väljaheidet, kõhuvalu või puhitus. Kasvajad paremas käärsooles (tõusev käärsool) ei pruugi mingeid sümptomeid põhjustada enne, kui kasvaja on väga suur või levinud teistesse kehaosadesse.
Käärsoole invasiivne adenokartsinoom tekib epiteelirakud tavaliselt leidub käärsoole sisepinnal. Need epiteelirakud ühenduvad moodustades struktuure, mida nimetatakse näärmed. Näärmed koos alusega lamina propria ja muscularis mucosae moodustavad õhukese koekihi, mida nimetatakse limaskest. Kui kasvajarakud paiknevad täielikult limaskesta sees, nimetatakse seda seisundit kõrge astme düsplaasia.
Kõrge astme düsplaasiat peetakse mitteinvasiivseks vähieelseks seisundiks ja kasvajarakud ei suuda metastaasideks (levib) teistele kehaosadele. Kuid kui kasvaja kasvab ja rakud tungivad koe aluskihtidesse, muutub diagnoos invasiivseks adenokartsinoomiks. Erinevalt kõrge astme düsplaasiast võivad invasiivse kartsinoomi kasvajarakud metastaaseeruda (levida) lümfisõlmed ja muud kehaosad.
Mikroskoopilisel uurimisel koosneb käärsoole invasiivne adenokartsinoom ebanormaalsete rühmadest epiteelirakud tavaliselt alati muutumatu suurusega näärmed (mis võib välja näha sarnane käärsoole tavaliste näärmetega), pesad või lehed.
Patoloogid kasutavad terminit limaskestade diferentseerumine, et kirjeldada kasvajaid, mis sisaldavad suures koguses rakuvälist mutsiin. Mutsiin on spetsiaalne valgu tüüp, mida toodavad nii normaalsed rakud kui ka kasvajarakud. Ekstratsellulaarne tähendab, et mutsiini nähti väljaspool kasvajarakke. Kui rohkem kui 50% kasvajast koosneb mutsiinist, nimetatakse kasvajat limaskestade adenokartsinoom.
Invasiivne käärsoole adenokartsinoom jaguneb kolmeks astmeks - hästi diferentseeritud, mõõdukalt diferentseeritud ja halvasti diferentseeritud. Hinne põhineb kasvajarakkude protsendil, mis moodustavad ümaraid struktuure nn näärmed. Kasvajat, mis ei moodusta näärmeid, nimetatakse diferentseerumata. Hinne on oluline, sest halvasti diferentseerunud ja diferentseerumata kasvajad kipuvad käituma agressiivsemalt; näiteks levivad need kasvajad tõenäolisemalt edasi lümfisõlmed ja muud kehaosad.
Patoloogias termin invasioon kirjeldab vähirakkude levikut kasvaja alguse kohta ümbritsevatesse organitesse või kudedesse. Kuna käärsoole invasiivne adenokartsinoom saab alguse käärsoole sisepinna õhukesest koekihist, mida nimetatakse limaskest, invasioon on määratletud kui vähirakkude levik käärsoole teistesse koekihtidesse või muudesse jämesoolest väljapoole jäävatesse organitesse. Invasiooni saab näha alles pärast seda, kui patoloog on kasvajat mikroskoobiga uurinud.
Kasvajat mikroskoobi all uurides näeb teie patoloog, kui kaugele on vähirakud limaskestalt ümbritsevasse koesse levinud. Seda nimetatakse invasiooni sügavuseks või tasemeks. Invasiooni sügavus on oluline, sest sügavamale käärsoole seina tungivad kasvajad levivad tõenäolisemalt teistesse kehaosadesse, nt. lümfisõlmed, maks või kopsud. Invasiooni taset kasutatakse ka patoloogilise kasvaja staadiumi (pT) määramiseks. Allolevad pildid näitavad seost invasiooni sügavuse ja patoloogilise kasvaja staadiumi vahel.
Patoloogid kasutavad terminit "perineuraalne invasioon", et kirjeldada olukorda, kus vähirakud kinnituvad närvi või tungivad närvi. "Intraneuraalne invasioon" on seotud termin, mis viitab konkreetselt närvi sees leiduvatele vähirakkudele. Närvid, mis meenutavad pikki juhtmeid, koosnevad rakkude rühmadest, mida nimetatakse neuroniteks. Need kogu kehas esinevad närvid edastavad keha ja aju vahel sellist teavet nagu temperatuur, rõhk ja valu. Perineuraalse invasiooni esinemine on oluline, kuna see võimaldab vähirakkudel liikuda mööda närvi lähedalasuvatesse organitesse ja kudedesse, suurendades pärast operatsiooni kasvaja kordumise ohtu.
Lümfovaskulaarne invasioon tekib siis, kui vähirakud tungivad veresoontesse või lümfisoonesse. Veresooned on õhukesed torud, mis kannavad verd kogu kehas, samas kui lümfisooned kannavad vere asemel vedelikku, mida nimetatakse lümfiks. Need lümfisooned ühenduvad väikeste immuunorganitega, mis on hajutatud kogu kehas, tuntud kui lümfisõlmed.
Lümfovaskulaarne invasioon on oluline, kuna see võimaldab vähirakkudel levida vere või lümfisoonte kaudu teistesse kehaosadesse, sealhulgas lümfisõlmedesse või maksa. Lisaks on vähirakkude olemasolu suures veenis, mis asub käärsoole seinast väljaspool (väljaspool paksu lihaskimpu), seotud suure riskiga, et vähirakud leitakse lõpuks maksas.
Patoloogias on marginaal kasvajaoperatsiooni käigus eemaldatud koe serv. Patoloogiaaruandes olev marginaal on oluline, kuna see näitab, kas kogu kasvaja eemaldati või mõni tuumor jäi maha. See teave aitab kindlaks teha edasise ravi vajaduse.
Patoloogid hindavad tavaliselt marginaale pärast sellist kirurgilist protseduuri nagu ekstsisioon or resektsioon, mille eesmärk on eemaldada kogu kasvaja. Marginaali ei hinnata tavaliselt pärast a biopsia, mis eemaldab ainult osa kasvajast. Esitatud servade arv ja nende suurus – kui palju normaalset kude on kasvaja ja lõikeserva vahel – varieerub sõltuvalt koe tüübist ja kasvaja asukohast.
Patoloogid uurivad piire, et kontrollida, kas koe lõikeservas on kasvajarakke. Positiivne marginaal, kus kasvajarakud leitakse, viitab sellele, et osa vähktõbe võib kehasse jääda. Seevastu negatiivne marginaal, mille servas ei ole kasvajarakke, viitab kasvaja täielikule eemaldamisele. Mõned aruanded mõõdavad ka kaugust lähimate kasvajarakkude ja veerise vahel, isegi kui kõik veerised on negatiivsed.
Kasvaja tekkimine on termin, mida patoloogid kasutavad kas üksikute vähirakkude või kasvaja servades nähtavate väikeste vähirakkude rühmade kirjeldamiseks. Arvatakse, et see on märk sellest, et kasvaja on vähem diferentseerunud. Mikroskoobi all nähtud pungade arvu põhjal määratakse skoor, kas madal, keskmine või kõrge. Kõrge skoor on seotud suurenenud riskiga, et vähirakud levivad teise kehaosasse.
Kui saite vähiravi (kas keemiaravi või kiiritusravi või mõlemat) enne kasvaja eemaldamist, uurib teie patoloog hoolikalt koe piirkonda, kus kasvaja varem tuvastati, et näha, kas vähirakud on veel elus (elujõulised). ). Kõige sagedamini kasutatav süsteem kirjeldab raviefekti skaalal 0 kuni 3, kus 0 tähendab, et elujõulised vähirakud puuduvad (kõik vähirakud on surnud) ja 3 on ulatuslik jääkvähk ilma kasvaja ilmse taandarenguta (kõik või enamik vähirakke). vähirakud on elus).
Kasvaja ladestus on vähirakkude rühm, mis on põhikasvajast eraldi, kuid mitte a lümfisõlm. Kasvaja ladestused on seotud suurema riskiga, et kasvajarakud levivad pärast ravi mõnda teise kehaossa, näiteks maksa või kopsudesse. Kasvaja ladestused määravad ka patoloogilise kasvaja staadiumi (pT).
Väikesed immuunorganid, tuntud kui lümfisõlmed, paiknevad kogu kehas. Vähirakud võivad liikuda kasvajast nendesse lümfisõlmedesse väikeste lümfisoonte kaudu. Sel põhjusel eemaldavad arstid sageli lümfisõlmed ja uurivad neid mikroskoopiliselt vähirakkude otsimiseks. Seda protsessi, kus vähirakud liiguvad algsest kasvajast teise kehaosasse nagu lümfisõlme, nimetatakse metastaasid.
Vähirakud migreeruvad tavaliselt kõigepealt kasvaja lähedal asuvatesse lümfisõlmedesse, kuigi kahjustatud võivad olla ka kauged lümfisõlmed. Järelikult eemaldavad kirurgid tavaliselt kõigepealt kasvajale kõige lähemal asuvad lümfisõlmed. Nad võivad eemaldada kasvajast kaugemal asuvad lümfisõlmed, kui need on laienenud ja kui on tugev kahtlus, et need sisaldavad vähirakke.
Patoloogid uurivad kõik eemaldatud lümfisõlmed mikroskoobi all ja leiud kirjeldatakse üksikasjalikult teie aruandes. "Positiivne" tulemus näitab vähirakkude olemasolu lümfisõlmes, "negatiivne" aga tähendab, et vähirakke ei leitud. Kui aruanne leiab lümfisõlmest vähirakke, võib see määrata ka nende rakkude suurima klastri suuruse, mida sageli nimetatakse "fookuseks" või "hoiuseks". Ekstranodaalne pikendamine tekib siis, kui kasvajarakud tungivad läbi lümfisõlme väliskapsli ja levivad külgnevasse koesse.
Lümfisõlmede uurimine on oluline kahel põhjusel. Esiteks aitab see määrata patoloogilise sõlme staadiumi (pN). Teiseks viitab vähirakkude avastamine lümfisõlmedes suurenenud riskile leida hiljem vähirakke teistest kehaosadest. See teave aitab teie arstil otsustada, kas vajate täiendavat ravi, näiteks keemiaravi, kiiritusravi või immunoteraapiat.
Mismatch Repair (MMR) on süsteem kõigis normaalsetes tervetes rakkudes meie geneetilise materjali (DNA) vigade parandamiseks. Süsteem koosneb erinevatest valkudest ja neli levinumat on MSH2, MSH6, MLH1 ja PMS2.
Neli mittevastavust parandavat valku MSH2, MSH6, MLH1 ja PMS2 töötavad kahjustatud DNA fikseerimiseks paarikaupa. Täpsemalt, MSH2 töötab MSH6-ga ja MLH1 töötab PMS2-ga. Kui üks valk kaob, ei saa paar normaalselt funktsioneerida. Ühe neist valkudest kadumine suurendab vähki haigestumise riski.
Patoloogid tellivad mittevastavuse parandamise testi, et näha, kas mõni neist valkudest on kasvajasse kadunud. Kui teie koeproovile on tellitud mittevastavuse parandamise test, kirjeldatakse tulemusi teie patoloogiaaruandes.
Mittesobivuse parandamise (MMR) testimine tehakse käärsoolevähiga, et tuvastada patsiente, kellel võib olla Lynchi sündroom, tuntud ka kui pärilik mittepolüpoosne kolorektaalne vähk (HNPCC). Lynchi sündroom on geneetiline haigus, mis suurendab riski haigestuda erinevat tüüpi vähki, sealhulgas käärsoolevähki, endomeetriumi vähki, munasarjavähki, maovähki jt.
Kõige tavalisem viis mittevastavust parandavate valkude testimiseks on teha test nimega immunohistokeemia. See test võimaldab patoloogidel näha, kas kasvajarakud toodavad kõiki nelja mittevastavust parandavat valku. Tavaline tulemus ütleb, et valk on säilinud või ekspresseeritud. Ebanormaalne tulemus näitab valgu kadu või valgu puudujääki.
Arstid kirjutasid selle artikli, et aidata teil lugeda ja mõista oma patoloogiaaruannet. Kontakt kui teil on selle artikli või oma patoloogiaaruande kohta küsimusi. Patoloogia aruande täieliku sissejuhatuse saamiseks lugege Käesoleva artikli.