Sinivereliste varjatud saladus: Elizabeth II vaimuhaigeid onutütreid varjati avalikkuse eest aastakümneid
Suurbritannia sinivereliste perekond peitis aastakümneid avalikkuse eest kuninganna Elizabeth II kahte vaimuhaiget onutütart. Veel enam – naised tembeldati juba oma eluajal surnuks.
1987. aasta oli Briti kuninglikule perele raske. Esmalt läks kohalik meedia sõtta prints Charlesiga, kes pettis peaaegu avalikult oma abikaasat ja kahe poja ema, printsess Dianat. Kaunis Diana ei hoidnud end samuti tagasi ja käivitas salaromaani ratsutamisinstruktoriga. Walesi printsi ja printsessi probleemid taandusid aga kohe tagaplaanile, kui esile kerkis märksa kurvem seik perekonna minevikust.
Ühtäkki kuulis kogu maailm Elizabeth II kahest nõost, kelle olemasolu üldsuse eest aastakümneid varjati. Seda põhjusel, et Nerissa Jane Irene Bowes-Lyon ja Katherine Bowes-Lyon elasid peaaegu kogu oma elu vaimuhaiglas.
Kuningannat süüdistati silmakirjalikkuses – avalikkuse silme all alati kaastundest pakatav monarh ignoreeris aastakümneid oma onutütreid ja nendega ei vaevunud keegi tegelema. Kõigele lisaks kanti naised juba oma eluajal surnute nimekirja. Pole inimest – pole probleemi!
Naine nelja pisikese lapsega
Nerissa ja Katherine olid leedi Elizabeth Bowes-Lyoni (kuningas George VI abikaasa ja praeguse kuninganna Elizabeth II ema) venna John Herbert Bowes-Lyoni tütred. Kui Elizabeth II oli vaid kolmene, suri onu John kopsupõletikust põhjustatud tüsistustesse.
Johnil ja tema abikaasal Fenellal sündis viis tütart. Esiklaps Patricia suri imikuna, kuid kaks tütart Anne ning Diana kasvasid igati tubliks ja teraseks. Seevastu Nerissa ja Katherine sündisid sügavalt nõrgamõistuslikuna. Just sel põhjusel ei antud kahe tütre sünnist teada ka ajalehes The Times, kuigi nii nägi ette ammune traditsioon.
Johni surma järel jäi Fenella üksi nelja väikese lapsega. Esialgu hoolitses ema ise Nerissa ja Katherine’i eest, kelle areng jäigi viieaastase tasemele. Tüdrukud ei õppinud rääkima ja tõid esile vaid arusaamatuid mõminaid. Nad ei saanud hakkama ka igapäevaste toimetustega ja vajasid alalist saatmist ning järelevalvet.
Hullumeelsus oli veres
Lesestunud Fenella sugulased muretsesid, et vaimselt alaarenenud tütarde tõttu ei saa ka terveid ja haritud järeltulijaid edukalt mehele panna. Nii soovitaski emapoolne vanaisa Charles nõrgamõistuslikud õed vaimuhaiglasse lukustada. Lahke aristokraat lubas igal aastal eraldada piisava summa, et tüdrukutele oleks tagatud vajalik abi.
1941. aastal viidigi 22aastane Nerissa ja 15aastane Katherine Surrey krahvkonnas asuvasse Earlswoodi suletud haiglasse (Royal Earlswood Hospital), mis varem kandis selgemat nimetust: The Asylum for Idiots. Hiljem selgus, et vaimuhaiglasse suleti ka tüdrukute kolm emapoolset nõbu, kes olid samuti nõrgamõistuslikud.
Paljud ajaloolased on seisukohal, et aristokraatliku perekonna pärijad võisid sündida haigena verepilastuse tagajärjel. Genealoogiaeksperdid süüdistavad kõiges nõbude vanaisa lord Clintonit ja tema abikaasat, kellelt lapselapsed tõenäoliselt geneetilisi kõrvalekaldeid pärisidki.
Ema lõpetas suhtluse
Algul külastasid lähimad sugulased Nerissat ja Katherine’i korrapäraselt – neid käis vaatamas isegi õde Anne, kellest vahepeal sai Taani printsess.
1960ndate alguses jäeti õed aga täielikult saatuse meelevalda. Isegi ema lõpetas tütardega suhtlemise. Mis siis veel rääkida lihasest tädist, Elizabeth II emast, kes ei näinud neid lapsi ilmselt kunagi. Samal ajal lakkas ka Clintonite ja Bowes-Lyonite rahaline toetus.
Igal aastal ilmuvas raamatus «Burke’s Peerage» esitletakse tuntud aadlisuguvõsade sugupuid. Just selles teoses leiduva info põhjal olevat Nerissa surnud juba 1940. ja Katherine 1961. aastal. Taolise teabe edastasid väärikale väljaandele lähisugulased, eeskätt ema. Aastaid hiljem, aprillis 1987 teatas uus lord Clinton meediale, et viimastel eluaastatel oli tema tädi Fenella endast täiesti väljas ja seetõttu edastaski ekslikud kuupäevad ning aastad. «Ta oli sel ajal üsna eakas. Tõenäoliselt mõisteti teda valesti ja seetõttu arusaamatus tekkiski. Ta unustas, ja see oligi põhjus. Siit ei tohi otsida vandenõuteooriaid ja mõelda, et kõike tehti tahtlikult,» õigustas aristokraat sugulasi.
Pole hauakivi väärt
Tegelikult suri Nerissa 1986. aastal 66aastasena. Õnnetule hingele pidasid väga tagasihoidliku matusetalituse ainult vaimuhaigla töötajad. Naise lähisugulased otsustasid sündmust ignoreerida ja tegid näo, et pole asjaga üldse kursis. Peaaegu kõik Bowes-Lyonite pereliikmed puhkavad perekonna hauakambris, kuid Nerissa maeti kliiniku lähistel asuvale kalmistule. Pikka aega polnud haual isegi normaalset hauakivi ja naise puhkepaika tähistas vaid plasttahvel numbriga.
Ajakirjanikud olid nördinud, et kuninganna ema ei raatsinud vennatütrele isegi lihtsat ausammast püstitada. Seda hoolimata asjaolust, et sinivereliste hoole all on heategevusfond, mis aitab vaimupuudega inimesi.
Südametunnistus ärkas?
Peagi paisus kisa taevani ja Nerissa matmispaika püstitati hauakivi. Samas pole teada, kes selleks raha andis. Huvitaval kombel teatasid kuningakoja esindajad kohe, et tegelikult toetas kuninganna ema vennatütreid küll ja saatis neile viimased viis aastat nii raha kui ka kingitusi – väidetavalt olevat ta ise alles 1982. aastal teada saanud, et sugulased endiselt elus on. Kas see nii oli, pole teada ja tõenäoliselt tõde päevavalgele ei tõusegi.
Noorem õde Katherine elas veel toona ja meedial õnnestus naine viimaks üles leida ning isegi fotole püüda.
Kuninganna pahameel
2011. aastal näidati telekanalil Channel 4 dokumentaalfilmi Elizabeth II nõbudest, mille pealkirjaks oli «Kuninganna varjatud nõod» («The Queen’s Hidden Cousins»). Filmis süüdistasid vaimuhaigla töötajad kuninglikku perekonda avalikult ükskõiksuses ja osavõtmatuses. «Õed olid nagu juurviljad. Keegi ei tuletanud neid kunagi meelde. Neil polnud isegi isiklikke riideid. Nad kandsid seda, mis neile anti,» jutustas üks hooldajatest.
Oma koosa sai ka kuninganna: ajakirjanikud olid arvamusel, et Elizabeth II käitus oma onutütardega väga julmalt, kui jättis nad saatuse hoolde.
Kuningliku dünastia esindajad ei reageerinud süüdistustele. Siseallikatest on siiski teada, et loo ilmsiks tulek vihastas Elizabeth II väga.
Nad polnudki nii ohmud
1997. aastal suletud Earlswoodi vaimuhaigla töötajad jutustasid veel, et õed tundsid telekast alati ära oma nõo ja tädi. Väidetavalt üritasid naised sellistel hetkedel isegi vaevalist reveranssi teha.
Medõde Onelle Braithwaite rääkis dokumentaalfilmis, kui suure huviga jälgisid Nerissa ja Katherine telerist prints Charlesi ja Diana Spenceri pulmaülekannet. «Arutasime veel kolleegidega, et meie hoolealused võiksid asuda teisel pool ekraani, kui nende saatus oleks teisiti kulgenud,» rääkis naine. Braithwaite oli veendunud, et õed teadsid suurepäraselt oma päritolu ja sugulasi. «Neid oli ääretult kurb vaadata. Nad ei osanud rääkida, kuid reageerisid ümbritsevale maailmale ja said kõigest suurepäraselt aru. Kaasajal oleks neil märksa paremad võimalused suhteliselt normaalset elu elada.»
Katherine suri 2014. aasta märtsis 87aastaselt Surrey erakliinikus, kuhu ta pärast Earlswoodi haigla sulgemist viidi. Seda ei suudetudki välja selgitada, kas keegi sugulastest ka matustel osales.