Kevadel Venemaa piiri ääres metsas õppustel viibinud ajateenija valmistus just magama heitma, kui Samsungi mobiiltelefon Galaxy A3 hakkas taskus äkitselt mängima «räiget neegriräppi» – just nende sõnadega kirjeldas noormees seda muusikat.
Taskust kostev muusika oli veelgi ootamatum seetõttu, et kõik telefoni rakendused olid aku säästmiseks suletud ja muusikat ajateenijal telefonis polnud. Ka näpulukk oli peal. IT-tehnikute arvates on küll võimalus, et tegu oli n-ö tehnilise rikkega, kuid see on väike.
Varem samal päeval läks ajateenija telefon samas piirkonnas automaatselt üle Vene sidevõrku. Aasta eest ülikooli lõpetanud noormees asus idanaabrite piirist umbes 30 kilomeetri kaugusel.
Kaitseväe peastaabi pressijaoskonna ülem kapten Arvo Jõesalu ütles Postimehele, et ajateenijaga vesteldi juhtunust ning öeldi, et ta võib oma telefoni julgeolekutöötajate ja IT-spetsialistide kätte kontrolli saata. Ajateenija ei tahtnud aga telefoni ära anda, sest see oli tema ainus side lähedaste ja sõpradega. Seetõttu asja rohkem ei uuritud.
Jõesalu sõnul on üldteada, et piirialadel võib telefon lülituda naaberriikide võrkudesse ning seda peab arvestama nii turvalisuse säilitamiseks kui ka rändluskulude vältimiseks.
«Kaitsevägi on näiteks enne suuremaid õppusi, nagu Kevadtorm, ja ka enne Narva paraadi nii tegevväelasi kui ka ajateenijaid hoiatanud, et piiri ääres on võimalus, et telefon lülitab ennast automaatselt mõnda naaberriigi mobiilioperaatori võrku, ning soovitanud kas telefon või automaatne võrguotsing välja lülitada,» lisas ta.
Mitme praeguse ja endise ajateenija sõnul pole neile aga sellest enne õppusi räägitud või on seda tehtud vaid möödaminnes. Enne tänavust Kevadtormi korraldati küll julgeolekuteemaline loeng, kuid osa ajateenijaid täitis samal ajal mujal ülesandeid.
Kaitseväe peastaabi pressijaoskonna töötaja leitnant Simmo Saar ütles Postimehele, et juhtumit edasi ei uurita. Sestap jääb ebaselgeks, kas tegu oli reaalse küberrünnakuga või omamoodi kurioosumiga. Küberjulgeolekus seatakse Eestit aga tihti teistele riikidele eeskujuks.
Ajateenijate õppused on treening võimalikuks reaalseks sõjaolukorraks. Idapiiril käiakse harjutamas, kuidas reageerida võimalikule Vene agressioonile. Kui ajateenijate kasutatavaid nutiseadmeid saab teiselt poolt piiri jälgida, siis näeb vastane iga sammu, mida Eesti sõdur teeb.
Uudisteagentuuri AP andmetel saadetakse näiteks Ukrainas suure tõenäosusega mobiili tugijaama jäljendavate seadmete (IMSI-catcher) kaudu sõduritele demoraliseerivaid sõnumeid. Seade jäljendab telefoni jaoks mobiili tugijaama, mille külge telefon ühendub. Nii on võimalik kuulata pealt kasutaja tehtavaid kõnesid, lugeda sissetulevad ja väljaminevaid sõnumeid ning jälgida telefoni asukohta.
Samuti saab seadme abil telefoni kaudu saata sõnumeid, teha kõnesid ja neid vastu võtta, salvestada selle vahendusel peetud vestlusi ning ühtlasi takistada andmesidet ja kasutada seda telefoni omaniku asemel.
Telefonidesse on sisse programmeeritud, et kasutada tuleb tugevaimat tugijaama signaali, et vähendada energia tarbimist ja parandada signaali kvaliteeti. Mobiili tugijaama jäljendavad seadmed kasutavad seda käitumismustrit ära.
AP kirjutab, et mobiilside kaitsmine pealtkuulajate eest on ammu muutunud kõne kvaliteedi tagamise kõrval teiseseks mureks ning seetõttu on suhteliselt lihtne sellise seadeldisega nagu nähtamatu magnetiga lähedal asuvatest telefonidest andmeid tõmmata.
Ukraina ajakirjanike kogutud videote, fotode ja lekkinud dokumentide põhjal võib nende arvates kindlalt väita, et seadmete taga on Kreml. Andmete põhjal on näiteks lihtsam vastavalt avalikkusele ja olukorrale propagandasõnumeid kujundada.
«Venemaa on oma kübertehnikat katsetanud Ukrainas ja Süürias,» sõnas Briti kaitseekspert Keir Giles Postimehele. Ukrainas on tema sõnul proovile pandud mitmesugused tänapäevased võitlusvahendid. «Kui väide peab paika, harjutavad nad seda nüüd Eesti ajateenijate peal. Tegemist on otsese vaenutegevusega ühe NATO liikmesriigi vastu. Sellesse ei tohiks nii ükskõikselt suhtuda.»
Postimees uuris Eesti kolmelt suuremalt andmesideettevõttelt, kui tavaline on, et Eesti territooriumil lähevad telefonid üle välisvõrku.
Telia meediasuhete juht Raigo Neudorf vastas, et kui mobiiltelefon on mõne operaatori võrgus, siis püsib ta selles üldjuhul ka pärast riigipiiri ületamist, seni kuni selle võrgu signaali tugevus tagab side võimalikkuse. Ta lisas, et alles siis, kui signaali tugevus jääb alla kindla nivoo, hakkab telefon otsima uut võrku.
«Teatud juhtudel võib ette tulla, et telefon ripub naaberriigi võrgu küljes, mille signaal on küll väga nõrk, aga piisav. Samal ajal on olemas koduvõrk oma tunduvalt parema signaaliga,» ütles Neudorf.
Telia esindaja sõnul võib põhjus olla selles, et Vene operaator on oma antennid suunanud Eesti poole. «Sellisel juhul tekib küsimus, miks operaator niimoodi oma energiat Eesti poole kiirates raiskab,» lausus ta.
Ka Elisa suhtekorraldusjuhi Marika Raiski sõnul suureneb tõenäosus, et mobiiltelefon automaatselt naaberriigi mobiilivõrku lülitub, kui naaberriigi mobiilioperaator on suunanud oma tugijaamade antennid otse Eesti poole ning kasutab riikidevahelise koordinatsioonilepinguga kokkulepitust tugevamat signaali.
«Üldjuhul on piirialade elanikud olukorraga kursis ning pigem tabavad üllatused neid kliente, kes piirialadel harvemini käivad,» märkis Tele2 kommunikatsioonijuht Liina Liiv.
Riigi Infosüsteemi Ameti (RIA) intsidentide käsitlemise osakonna juhataja Klaid Mägi ütles Postimehele, et mobiiltelefonide võrgu valimine sõltub suuresti võrgu signaali kvaliteedist ja tugevusest. «Kindlasti võib pidada niivõrd-kuivõrd julgeolekuriskiks seda, kui Eesti kodanike telefonid kasutavad konstantselt Vene sidevõrke,» lisas ta.
Mäe sõnul teevad RIA ja Eesti kaitsevägi iga päev koostööd ohtude hindamisel ja teadlikkuse suurendamisel. «Kaitsevägi oskab väga hästi selliseid ohte ise hinnata ning oma ajateenijaid ka vastavalt koolitada,» rääkis ta.
Küberkaitseettevõtte F-Secure ekspert Erka Koivunen lausus juhtunu kirjeldust kuuldes Postimehele, et asjaolusid oleks vaja kindlasti vaja üksikasjalikumalt teada ja senise info põhjal ei saa ta lõplikku seisukohta võtta.
«Mobiiltelefoni raadiovõrk on see, mis kontrollib, millega seadeldis ühenduse loob ja millega mitte,» ütles ta ning lisas, et välisriikide operaatoreid ajendab ressursse raadiovõrkudele kulutama tulu, mida nad saavad rändlustasudest. Eksperdi teada Vene andmesideoperaatorid teevad seda.
«Aga seal tegutsevad ka IMSI-seadmed. Need võivad jäljendada ka kodust operaatorit ja nendega side loomise takistamine on äärmiselt keeruline. Selle avastamine on veel raskem,» lisas Koivunen. «Ajateenija mobiiltelefon Samsung Galaxy A3 kasutab vana operatsioonisüsteemi ning võimalusi selle nõrkusi ära kasutada – kasvõi lühiajaliselt – on palju.»
Venemaa on teatanud, et plaanib oma sõjaväe iga brigaadi varustada drooniga, millega on võimalik koguda teavet ja korraldada luureoperatsioone.
Lisaks on Venemaal võimalik sealsete mobiilimastide raadiuses viibivaid inimesi väga lihtsalt tuvastada. «Kriisiolukorras oskavad nad siis juba väga täpselt oma märklauda sihtida,» sõnas Briti kaitseekspert Keir Giles. «Kujutame näiteks ette, et Eesti saadab laiali mobiliseerimisteate. Samal ajal saavad tuhanded reservväelasi näiliselt üksusejuhilt aga sõnumi, et teade ei puuduta neid...»
Tema sõnul on teada mitu kinnitatud juhtumit, mil Venemaa luure on sihikule võtnud Ameerika Ühendriikide sõjaväelasi – eriti Lätis ja Poolas –, kasutades nende vastu veebikeskkonnast kogutud andmeid.
Giles lisas, et venelaste huviorbiidis on kõik sõjaväelased, olenemata nende auastmest.
«Enne oli isiku sihikule võtmiseks vaja teha palju tööd, et teada tema haavatavust. Nüüd kantakse see kõik taldrikul ette. Seetõttu pole keegi enam piisavalt ebaoluline,» lausus ta.
«Me ei tea, kas leidub veel teisigi samasuguseid juhtumeid (nagu Eesti ajateenijaga – toim). Kordan, Venemaa testib jätkuvalt oma tehnikat ja selline tegutsemine on hea harjutus. Lisaks on tegu tavapärase ahistamis- ja heidutuskampaaniaga. N-ö naaberriigi mõnitamisega,» lisas kaitseekspert.
Giles tõi näiteks, et Venemaal pole harukordsed juhtumid, kui mõnele lääneriigi kaitseatašeele või tema kaasale helistatakse ja teatatakse, et abikaasa on autoõnnetuses hukkunud, kuigi tegelikult nõnda pole. Väidetakse, et helistaja on politsei või haigla esindaja. «Venemaa tunneb ennast seeläbi tugevamana,» märkis ta.