SADIST KIRJUTAS
Tsiteeri:
ei kavatsenudki kurjaks saada ja saarlasi ingliteks ei pea,kuid no tõepoolest ei vägistatud metsavendade poolt mitte kedagi,sellest oleks laialt pasundatud.levi kirjeldas mingit taolist asja-metsavennad läksid pulma,poosid peigmehe ja vägistasid kõik naised.lapsena lugesin seda ja uskusin,sest see oli ju päevik ning polnud ühtegi viidet,et tegu on päevikuvormis romaaniga.desinformatsioon järelikult.
muide,näiteks Ilp ei pidanudki kedagi vägistama,külanaised andsid talle ise(salaagendi ettekandest:"..Terese Vahter tuli poolpaljalt küüni,Ilp hakkas temaga vallatlema..""...Aino Aru tuli lakka,Ilp hakkas temaga vallatlema..").
Millegipärast julgen neis viimastes ridades kahelda. Nimelt on mõlemi eelnimetatud naise puhul tegemist minu sugulastega (tõsi, see võib ehk ka mu objektiivsust kallutada) ning antud "vallatlemise teema" on mul peale eelnimetatud aastaraamatu ilmumist vestlustes Aino Aruga esile kerkinud. Loomulikult võimalik, et ei ole julgetud seda mulle tunnistada või lihtsalt ei räägitud kõigest, aga siiski, kui tänaseks juba 84 aastane vanatädi, kes on 5 insuldi järel voodihaigeks jäänud, veel mõned aastad tagasi säärasest laimust hingepõhjani solvununa jutustas neist sündmustest ning kõike aastakümneid tagasi juhtunut üksikasjalikult kirjeldas, kaldun ma siiski teda uskuma. Nimelt säärane kontakt tol päeval Ilpiga oli küll aset leidnud ning oldi ka pisut napsu võetud, kuid mingit alasti ringijooksmist ja "vallatlemist" siiski mitte ei toimunud. Ja isik, kes teose autorile säärastest juhtumitest oli pajatanud (vabandust, et siinkohal nime ei mäleta mainida, raamatut pole käepärast ning huupi ei tahaks lahmida) polnud tookord üldse nende sündmuste keskelgi...oli vaid näinud, et Ilpi, Aino Aru ja Terese Vahterit teiste seltskonnas.
Seega ei saanud autorile sündmustest pajatanud allikas ka parima tahtmise juures midagi säärast näha, isegi kui oleks tookord midagi aset leidnud.
Selline oli jutt Aino Aru suust, niipalju kui praegu mõne aasta tagusest põgusast vestlusest mäletan.
Kui uuesti raamatu oma valdusesse saan ning asjassepuutuva veel kord läbi loen ja ehk ka vanatädiga sel teemal veel vestelda jõuan, üritan antud päevast, ILPist ka pikemalt kirjutada.
Ilpi isiku kohta siis ka nii palju, et tädi senistest jutustustest mingit röövli-vägistaja-bandiidi maiku muljet Ilpile siiski külge ei jäänud, vähemasti minu silmis mitte. Siinkohal usuksingi pigem isikuid, kes ise ka veel neist ammustest aegadest midagigi veel mäletavad rääkida, mitte kõiki ajalooteemalisi ulmefantaasiaid, mis kõike nii must-valgetes toonides kirjeldavad.
Tänan tähelepanu eest!