Uudised
-
Rahvusooper Estonia traditsiooniline töövahetuspäev Sassis päev osaleb Eesti Personalijuhtimise Ühingu korraldatud konkursil Parim personaliprojekt 2019. Konkursi eesmärk on tõsta personalitöö väärtust, tuua esile efektiivse personalitöö mõju organisatsiooni edukusele, luua võimalused parima kogemuse vahetamiseks inimressursi valdkonnas …
-
Tallink Grupp sõlmis täna rahvusooper Estonia ja Vanemuise teatriga kolmeks hooajaks koostöölepingud, asudes mõlema kultuuriorganisatsiooni peasponsoriks. Teadaolevalt on Eestis esmakordne see, et üks eraettevõte võtab enda hoole alla peasponsorina korraga kaks Eesti suurimat kultuuriorganisatsiooni. “Estonia …
Blogi
-
2019. aastal möödub 72 aastat päevast, mil geniaalsele Ameerika lavastajale ja koreograafile Jerome Robbinsile tuli pähe mõte tuua kaasaegsele muusikalilavale William Shakespeare’i aegumatu armastuslugu Romeost ja Juliast. Tema nägemusest võtsid tuld andekas helilooja ning dirigent …
-
Erakordne Peterburi lavastaja, Venemaa rahvakunstnik, Venemaa riikliku teatriauhinna Kuldne Mask ja Peterburi kõrgeima teatripreemia „Kuldne sofitt“ laureaat ning Peterburi Riikliku Kammerooperi kunstiline juht Juri Aleksandrov lavastab Estonia teatris üht maailma kuulsamatest ooperitest – Nikolai Rimski-Korsakovi …
Teenused
Juri Aleksandrov: mees, kes lavastab muusikat, mitte teksti
Erakordne Peterburi lavastaja, Venemaa rahvakunstnik, Venemaa riikliku teatriauhinna Kuldne Mask ja Peterburi kõrgeima teatripreemia „Kuldne sofitt“ laureaat ning Peterburi Riikliku Kammerooperi kunstiline juht Juri Aleksandrov lavastab Estonia teatris üht maailma kuulsamatest ooperitest – Nikolai Rimski-Korsakovi „Tsaari mõrsjat“.
Tekst: Jelena Skulskaja
Foto: Tanel Meos
Viimastel kümnenditel on raske leida tuntud draamalavastajat, kes ei võtaks ette ooperit. Kirill Serebrennikov lavastas isegi koduarestis Mozarti ooperi „Così fan tutte“ ja kriitikud kirjutavad, et lavastus oli väga edukas. Pidevalt lavastab oopereid ka tuntud Läti draamalavastaja Alvis Hermanis …
Ent meie jaoks on oluline, et Juri Aleksandrov on omandanud akadeemilise muusikahariduse – erinevalt paljudest teistest lavastajatest, kes oopereid lavastavad. See tähendab, et ta lavastab just nimelt muusikat, muusikateost – muusikalist teksti, mitte näidendit. See ei tähenda, et ta loob igavaid traditsioonilisi lavastusi – vastupidi, ta saab endale lubada mis tahes ajaloolisi kõrvalepõikeid ja hingematvalt uuenduslikke, isegi pilkavaid lahendusi stereotüüpsetele ooperikangelastele. Näiteks tema „Padaemandas“ tuleb ballile Jossif Stalin. „Vürst Igoris“ saabub nimikangelane pohmellist tuikudes rahva hulka ja vürsti tervitama tulnud inimesed sarnanevad paadialustele. „La traviata“ kangelanna teenindab maanteel veoautojuhte. Donizetti „Armujoogis“ suitsetatakse Belomori sigarette. Lisagem veel, et „Don Giovannis“ lauldakse aariaid valju ninanuuskamise saatel …
Mõtiskledes „Tsaari mõrsja“ lavastamise üle Eestis kujutas Juri Aleksandrovitš endale kohe ette, et tegevus toimub 1946. aastal pärast Teise maailmasõja lõppu, kui selgub, et uus reaalsus on lämmatav ja lootusetu. Just see reaalsus sünnitas Aleksandrovi sõnul oma aja kangelase – mõrvari, kes armastab ja kannatab, kes on samaaegselt tugev ja abitu, mässuline ja oportunistlik – Grigori Grjaznoi, kelles vaataja võib näha kogu maailma diktatuuri ja vägivalla verist ajalugu, mis väärastab inimese loomust ja teeb temast ohvri … kes külvab surma.
See ei tähenda, et Juri Aleksandrov unustaks, et ooperi sündmused on seotud Ivan Julma valitsemisaja ja tema kolmanda naise, õnnetu Marfa Sobakina saatusega, kes suri saladuslikult ja traagiliselt kaks nädalat pärast formaalse abielu sõlmimist. Kuidas saaks siinkohal mitte meenutada teist geeniust Mihhail Bulgakovit, kes valis komöödiasse „Ivan Vassiljevitš“ türanni kõigist naistest just Marfa. Seega võib stseeni, kus ümbervahetatud tsaar ei tunne oma abikaasat ära, põhjendada täiesti realistlikult – see liit oli liiga lühike, nii et pisut liialdades ei pruukinudki tsaar teda ära tunda.
Me teame hästi, et Stalin tahtis olla nagu Ivan Julm. „Ajalugu mäletab halba enam kui rahvas,“ kirjutas Nikolai Karamzin Ivan Julma kohta „Vene riigi ajaloos“. Kirjanik ennustas, et tsaari ja tema kohutavat aega hakkavad veel ülistama need, kes unistavad „kõvast käest“ – olgu see siis Ivan Julma või Jossif Stalini käsi. Ka täna võib kuulda hääli, millega väga paljud nõustuvad, ütlemas, et Stalin oli edukas kõrgema kategooria juht, kes tuli riigi ja selle ressurssidega edukalt toime. Aga miljonid süütult piinatud inimesed – kas on vaja neid meenutada?!
Nii et ajaline kaar Ivan Julmast eelmise sajandi sõjajärgsesse aega ei tundu kunstlik ja kummaline, vaid vastupidi – see annab võimaluse näha despotismi hävitamata juurte sügavat olemust ja inimese tragöödiat, kellelt on võetud ära tema jumalik loomus.
Rimski-Korsakov: publiku õigustatud ootused
Rimski-Korsakovi tõeliselt venepärane muusika on just „Tsaari mõrsjas“ seotud talumatult traagilise, verdtarretava, südantmurdva süžeega. Muusika on tulvil kirgi, millele helilooja oma teistes teostes sedavõrd ei andunud. Kaasaegsed uskusid, et Marfa lugu kätkeb endas prohvetlikult Vrubeli abikaasa Nadežda Zabela saatust, kes oli selle partii esimene esitaja: ta pidi üle elama oma ainsa poja surma ja abikaasa hullumeelsuse. Piisab sellest, kui vaadata Vrubeli maale, millel on kujutatud tema naist Rimski-Korsakovi ooperipartiides, et mõista – helilooja kajastas ooperis just Zabela kuju.
Ooper „Tsaari mõrsja“ sobitub hästi ka meie aega, mis on tulvil ikka ja jälle kõlavatest plahvatustest, tulistamisest ja mõrvadest. Sellest ooperist leiab tahtliku mürgitamise, kaks mõrva, ühe hullumeelsuse, lõputult intriige, kohutavad ülestunnistused ja Ivan Julma, kes valib endale avalikul ülevaatusel pruuti. Libreto põhineb paljuski Lev Mei värsivormis kirjutatud traagilisel melodraamal, mis on üle elanud oma aja ja sobib mitte ainult 1946. aastasse, vaid paraku ka meie aega. 21. sajandi alul täidavad ju ajalehtede esikülgi ja teleekraane aina lood saladuslikest mürgitamistest. Samad teemad on sisse kirjutatud ka sellesse ooperisse, kus toimivad armujoogid, aeglane mürk ja muud „väljamõeldised“, mida nii Ivan Julm kui ka Stalin nii väga armastasid.
Lavastanuna kõikjal maailmas, tunnetab Juri Aleksandrov ideaalselt publiku ootusi. Olles lavale seadnud enam kui kakssada ooperit kõige kuulsamates teatrites, mõistab ta publikut, kes tahab lahti mõtestada täna toimuvat, mitte lihtsalt kuulata muusikat ja nautida laulu. Juri Aleksandrov usub, et kunstniku talent ei seisne loominguliste ambitsioonide realiseerimises, vaid ka publikuga kontakti leidmises. See tähendab, et on vaja leida kuldne kesktee kunstilise ambitsiooni ja publiku ootuste vahel. Tuleb jõuda selleni, et publik tuleks sinu mõttega kaasa, tunneks selle ära, ning et sa ei jookseks vaatajal eest, jättes ta segadusse ja hämmeldusse. Kogemusega hakkab tõeline meister mõistma, mida just täna, selles teatris ja selles riigis publikule pakkuda, saades aru, kas vaja on „vitamiini“ või „antibiootikumi“, mõistes, kuidas teda päästa, kuidas toetada, millega ravida, ilma sealjuures triviaalsusega alandamata.
Üheski lavastuses ei korda Juri Aleksandrov ennast: kord tundub ta kõige avangardistlikum kõigist avangardistidest, kõige mõistatuslikum kõigist mõistatuslikest, siis jälle kõige klassikalisem kõigist lavastajatest, kõrvaldades ooperist juhusliku ja žanrit määriva kihi.
Rääkides Juri Aleksandrovi loomingulise otsingu mitmekesisusest, on võimatu mitte meenutada tema koostööd Eri Klasiga Novaja Operas, kus lavastaja särava kujutlusvõime tulemusel sündis Donizetti „Armujoogi“ lavastus. Armukolmnurga kangelased osutusid olevat uskumatus sündmuste keerises – alates võluvast Veneetsia stiilis karnevalist kuni vene stiilis kärarikka pidulauani. Kaks talenti, venelane ja eestlane, kes teineteist täiuslikult mõistsid, jõudsid suure Donizetti pärandi paroodilise tõlgendamiseni. Paljud kriitikud pöörasid siis erilist tähelepanu maestro Eri Klasi taotletud kergele, lendlevale orkestrikõlale lavastuses, kus mitte „jook“, vaid eredad vokaalpildid täitsid üksteist headuse ja armastusega.
Lavastaja, kes on vallutanud kogu maailma
Juri Aleksandrov on üks väheseid Venemaa ooperilavastajaid, kes on nõutud kogu maailmas. Tema loomingulises biograafias ei ole ühtegi lavastust, mis ei oleks muutunud sündmuseks, sest lavastaja mõttekäik, tema metafoorid, tema meeletu julgus materjaliga töötamisel (ta mõistab seda, seetõttu ei tunne kartust, nagu paljude draamalavastajate puhul, kes muusikalavastuse ette võtavad) ja tema ebatavalised lahendused tekitavad alati hämmastust ja sageli vaimustust.
Ta ei lavasta mitte teksti, vaid muusikat. Mida see tähendab? Ühes intervjuus selgitab ta: „Tihti, kui võõrkeelseid oopereid lavastan, ei võta ma tõlget enne isegi kätte, kuni kujutan lavastust ette muusikaliselt, nii nagu ma seda kuulen. Kuni muusika ei muutu nähtavaks. Ma isegi ei tea, millest nad laulavad, mulle on oluline, kuidas nad laulavad … Minu jaoks on klaver instrument, mille taga ma lahendan kõik oma probleemid – mitte kirjutuslaua taga koos pliiatsi ja paberiga, vaid klaveri taga, ühes muusikaga … Ooper – see on kunstide süntees, mis nõuab teist, kolmandat ja viiendat plaani. Ooperil on oma mõõde, kus ei kehti aeg tavamõistes, mõnikord ütleb üles loogika, algab omaette tegevus, mida elus kunagi olla ei saa …“
Mõelge veelkord selle arvu peale: Juri Aleksandrov on lavastanud üle kahesaja etenduse Venemaa ja teiste riikide ooperiteatrites. Ma jätan siinkohal kõrvale kõik etendused Maria teatris ja tema enda teatris, kuna neid on lihtsalt mõttetu loetleda. Moskvas: Mussorgski „Hovanštšina“ (Suur Teater), Donizetti „Armujook“ (E. Kolobovi nimeline Novaja Opera). Türgis: Massenet’ „Werther“, Borodini „Vürst Igor“, Tšaikovski „Jevgeni Onegin“, Donizetti „Elagu ema!“. Itaalias: Tšaikovski „Tšerevitški“ ja „Jevgeni Onegin“, Mozarti „Don Giovanni“. USAs Tšaikovski „Padaemand“ ja Valgevenes Offenbachi „Hoffmanni lood“. Lätis Donizetti „Armujook“, Leedus Mozarti „Don Giovanni“. Kasahstanis (Alma-Ata): Puccini „Turandot“, Donizetti „Lucia di Lammermoor“, Rahmadievi „Ablai khaan“, Puccini „Turandot“ Arena di Veronas – enneolematu sündmus teatrimaailmas, mil esmakordselt ajaloos usaldas Itaalia ooperiteater Itaalia helilooja ooperi lavastamise Vene lavastajale.
Kuid kas tasubki seda juhuslikku loendit jätkata? On ju nii raske maestro lavastuste tohutust nimekirjast midagi välja valida. On selge, et tema tulek Rahvusooperisse Estonia on meie teatri jaoks ajaloolise tähtsusega sündmus.
„Tsaari mõrsja“ esietendub Rahvusooperis Estonia 25. jaanuaril.
Rahvusooperis esietendub Rimski-Korsakovi ooper „Tsaari mõrsja“
Reedel, 25. jaanuaril esietendub Rahvusooperis Estonia Rimski-Korsakovi ooper „Tsaari mõrsja“, mis kuulub maailma ooperiteatrite repertuaari kuldvaramusse. Teoses on nii itaalia romantilise ooperi kui shakespeare’iliku draama hõngu, ent suure populaarsuse tõi „Tsaari mõrsjale“ just muusika, eriti selle vokaalne külg.
Lavastaja Juri Aleksandrov sõnab: „Venemaa despotismi ajalool on sügavale ulatuvad juured, samas ulatuvad nad sügavale ka igas teises riigis, millel on impeeriumiambitsioonid. Toimumisaeg – esimene sõjajärgne kevad 1946. aastal. Inimesed elasid üle hirmsa sõja õudused ning neile tundub, et nüüd on kogu valu selja taga ja nad saavad täiel rinnal hingata – kuid reaalsus on lämmatav ja väljapääsmatu. See reaalsus lõi „oma aja kangelase“, kes kõnnib üle surnukehade – kannatava ja kahetseva, armastava ja vihkava, tugeva ja abitu, mässaja ja muganduja…“
Ta lisab: „Ajakaar 17. sajandist kuni hiljutise ajani, mille tunnistajad saalis istuvad inimesed loodetavasti on, andis mulle võimaluse lisada lavastuse kangasse kostüümide, lavakujunduse ja, mis kõige tähtsam, Rimski-Korsakovi tõeliselt venepärase muusika kaudu ajaloolisi ja poeetilisi elemente, mida ooperisse tulev vaataja nii väga ootab.“
Rimski-Korsakovi ooperi „Tsaari mõrsja“ toob lavale lavastaja Juri Aleksandrov (Peterburi Kammerooper). Kunstnik on Viktor Gerasimenko (Moskva Novaja Opera) ja valguskunstnik Ritšard Bukin. Osades Mart Laur (Vassili Sobakin), Kristel Pärtna (Marfa), Rauno Elp (Grigori Grjaznoi), Märt Jakobson (Grigori Maljuta-Skuratov), Igor Morozov (Ivan Lõkov), Helen Lokuta (Ljubaša) jt. Dirigeerivad Jüri Alperten ja Kaspar Mänd.
Etendused toimuvad 25.01 (esietendus) ja 27.01, 8.02 ja 28.02, 15.03 ja 3.04.2019.
Selgunud on riiklike kultuuripreemiate kandidaadid
Estonial on rõõm teatada, et kandidaatide hulgas on 6 estoonlast:
Kandidaadid preemiale pikaajalise väljapaistva loomingulise tegevuse eest
Arne Mikk – lavastaja. Pikaajalise panuse eest Eesti kultuuri ja muusikateatri arengusse. Saaremaa ooperipäevade kunstiline juht. Esitaja Rahvusooper Estonia.
Jassi Zahharov – bariton. Eesti ooperimaastiku rikastamise eest mitmekülgsete ja säravate baritonirollidega nii Rahvusooperis Estonia kui ka Vanemuise teatris. Esitaja Rahvusooper Estonia.
Kandidaadid kultuuri aastapreemiale
Alena Shkatula – Toomas Eduri uudisballeti “Katariina I” nimiosa esmatõlgendaja, nimiosa Adami „Giselle’is“, Tšaikovski „Uinuvas kaunitaris“, Blanche DuBois’ balletis „Tramm nimega Iha“, Dražeehaldjas Tšaikovski „Pähklipurejas“. Esitaja Rahvusooper Estonia.
Jevgeni Grib – lühiballeti „Valgus aknas“ koreograafia ja lavastuse eest Eesti Rahvusballeti etendusel „Balletiõhtu. Eesti ballett 100“. Esitajad Rahvusooper Estonia ja Eesti Balletiliit.
Marita Weinrank – eriilmeliste rollide suurepärase karakteritunnetusega esituse eest: Katariina (Eduri/Aintsi „Katariina I“), Carabosse (Tšaikovski „Uinuv kaunitar“), Võõrasema (Harangozó/Kocsaki „Lumivalgeke ja 7 pöialpoissi“). Esitaja Rahvusooper Estonia.
Rauno Elp – aastal 2018 on Elp näidanud vokaalset mitmekülgsust ja peent karakteritunnetust rollides Puccinist kodumaise heliloominguni. Esile tõusevad vokaalset kõrgvormi ja täpset muusikalist tõlgendust ning stiilitaju nõudvad Jack Rance (Puccini „Tütarlaps kuldsest läänest“), Hollandlane (Wagneri „Lendav hollandlane“), nimiosad Hindemithi „Cardillacis“ ja Tambergi „Cyrano de Bergeracis“, Valentin (Gounod’ „Faust“), krahv Almaviva (Mozarti „Figaro“), Dulcamara (Donizetti „Armujook“), Scarpia (Puccini „Tosca“) ning dramaatilist sügavust ja hingestatust nõudev isa Kaarel (Puuri „Pilvede värvid“). Esitaja Rahvusooper Estonia.
Pöidlad pihku!
Rahvusooper tähistab Toomas Eduri juubelit piduliku balletigalaga
Laupäeval, 19. jaanuaril tähistab Rahvusooper Estonia Toomas Eduri 50. sünnipäeva, mille auks toimub pidulik gala „Balletigala – Toomas Edur 50“.
Õhtu jooksul on publikul võimalus videolõikude abil osa saada Eduri säravaimatest hetkedest balletilaval. Lisaks esinevad ja jagavad sünnipäevatervitusi Eesti Rahvusballeti tantsijad ning mitmed säravad külalised välismaalt.
Toomas Edurit on peetud üheks oma põlvkonna parimaks meestantsijaks. Teda on kiidetud elegantse joone ja suurepärase partneritunnetuse eest klassikalistes ballettides, kuid ka väljendusrikka kehakeele pärast kaasaegsetes tantsulavastustes. Lisaks karjäärile Inglise Rahvusballeti esitantsijana, on Edur tantsinud ka mitmetel teistel kuulsatel lavadel, Birminghami Kuninglik Ballett, Teatro alla Scala, Berliini Riigiooper, Cape Towni Ballett, Rooma Ooperiteater, Zürichi Ballett, Soome Rahvusooper, Houstoni Ballett, Teatro Colón, Hollandi Rahvusballett, Moskva Suur Teater, Peterburi Maria teater jpt. Pärast tantsijakarjääri lõpetamist sai Edurist Estonia balleti kunstiline juht ning tema käe all sündis 2010. aastal Eesti Rahvusballett.
Estoonlased külas Moskva Suurel Teatril
Estonia korrespondent Lisanna Männilaan Moskvas:
Доброе утро из Mосквы!
Tänane hommik oli rahulikum, kell 12 olid kõik Moskvas olevad estoonlased hotelli vastuvõtulauas ning andsid oma Moskva kodu võtme ära. Bussid ootasid meid juba hotelli ees ning tee teatrisse oli täna kuidagi kurblikum kui kõigil eelmistel kordadel. See on viimane kord, kui teatrisse sõidame! Täna ootab meid ees ooperigala, kus kohtuvad laval nii rahvusooperi solistid kui ka Suure teatri solistid.
Proov algas paar minutit tagasi ning praegu kõlab Mozarti ooperi “Figaro pulm” avamäng. Kohe hakkab kõlama ooperigala lavastaja ning konferensjee Mart Miku mahedalt sametine hääl.
Pärast proovi saame veel Moskva peal veidi jalutada ning viimased matrioškad ja Aljona šokolaadid ära osta.
Õhtuni!
Tänane õhtu on kuidagi väga piduliku, võib öelda, et isegi pühaliku hõnguga. Enne galakontserdi algust on lavatagune suurt melu täis, nagu ikka. Kus on mu noodimapp!? Millal me peame minema publiku sekka saali? Kas ma laulan dirigendist paremal või vasakul? Kas keegi teab, kuhu kadus orkestrandi valge särk koos lipsuga? Võõrale inimesele võib tunduda, et tegemist on kaosega, kuid tegelikkuses on noodimapp juba puldil valmis, dirigendist jääb solist selle loo ajal vasakule ning orkestrandi valge särk ja lips ripuvad tal kapis. Tööd teevad usinalt riietajad, grimeerijad ning kogu lavatagune personal. Ja siis teatab etenduse juht Riina Airenne, et on taas aeg minna lavale.
Ma ei taha end korrata, kuid just lõppes lillede duett Delibes’i ooperist “Lakmé” Kristel Pärtna ja Helen Lokuta esituses ning publik aplodeerib ning hüüab braavo! Ja see ei ole esimene number, millele nõnda reageeritakse.
Estonia annab väga võimsa lõppakordi oma külalisetendustele Moskvas ning ühtlasi ka Eesti Vabariik 100 tuurile.
Aitäh, et jälgisite ning elasite kaasa!
Nüüd on vaid kiirelt bussile minek, mis viib meid lennukitele ja rongidele.
Kohtume juba Tallinnas!
Fotod: Tanel Meos
11. jaanuar Moksvas
Algab päev, algab päev, algab päev!
Algab ooperi päev! Täna hommikul saabus rongiga Moskvasse auväärt koor, inspitsient, lavastuse assistent ja paljud teised estoonlased. Kõik ikka selleks, et anda võimas “Tosca” etendus. Tulek oli natuke pingeline, sest kahe lennu vahel oli vaid 35 minutit, kuid fortuuna oli täna fortuuna meie poolt ning kõik läks planeeritust paremini. Enne proovi said estoonlased tutvuda Moskva vaatamisväärsustega (достопримечательности – sõna, mida miskipärast teab kogu Eesti, kuid päriselt kasutanud vaid vene keele tunnis, sarnaselt lätikeelse “saldejumsiga”).
Proov Bolshoi laval võttis aga hoopis teise mõõtme. Esimese pildi alguses selgus, et Cavaradossi osaline, tenor Luc Robert pole teatrisse veel jõudnud. Ülehelikiirusel toodi Luc hotellist puhkamast teatrisse ja kõik said naerda. Proov jätkus viperusteta. Spetsiaalselt tänaseks etenduseks oli kohale sõitnud ka 2005. aastal “Tosca” lavastanud Raimundas Banionis, kes laval artistidele veel viimaseid näpunäiteid andis. Tundub, et kõik on valmis!
Kell 18.00 algas rahvusooperi neljas etendus Bolshoi Teatri laval, mis oli välja müüdud. Isegi omad inimesed vaatasid etendust lava kõrvalt ja oli tunda, et õhk on ärevusest paks! Etenduse juht Riina Airenne teatab etenduse puldist teatrirahvale kolmes keeles, et mõne minuti pärast algab Bolshoi laval etendus, lugupeetud koor, orkester ning solistid, palume teid lavale. Pärast kolme vaatust sulgus esiriie, kuid aplaus ei tahtnud ega tahtnud lakata. Lisaks aplausile oli kuulda braavo-hüüdeid. Suurepärane!
Mul on au raporteerida teile, et ooper on teatepulga balletilt üle võtnud ning hoiab Estonia lippu väga kõrgel!
Nüüd oleme kõik ära teeninud ühe magusa ampsu hotellis ning pika ja kosutava une.
Side lõpp ja homseni!
Fotod: Tanel Meos
10.jaanuar kell 19:30
Hetkel seisan lava kõrval, II vaatuse avamäng algas kaks sekundit tagasi. Esiriie pole veel etenduse juhi Anton Osuli käsul avanenud. Veel paar sekundit! Pauh! Nüüd, Anton vajutab nuppu! Kardin avaneb ja lilleneiud lähevad lillesülemitega lavale. Neid vaadates tundub mulle, et nad ei tahaks praegu mitte kusagil mujal olla, kui just siin laval. Ja millised viiulisoolod tulid orkestriaugust kontsertmeister Andrus Haavalt! Me tõesti ei tee mitte ühelgi rindel hinnaalandust! Ma ei kujuta ette, mis toimub praegu “Modigliani” lavastaja-koreograafi ja Eesti Rahvusballeti kunstilise juhi Toomas Eduri hinges. Ilmselt on seal ulgumere torm! Aga tundub, et lava peal on kõik hästi ja sujuv. Vaheajal andis peadirektor Mäe Ringvaatele pika ja põhjaliku ülevaate, mida Estonia siin teeb ja miks. Hoolimate veidi tõrkuvast internetiühendusest, toimus meeleolukas intervjuu. Saatejuht Marko Reikop ütles, et vahepeal oli näha vaid peadirektori nina, kuid pole vahet, sest Ringvaate ankuri sõnul on tegemist ühe kauni ninaga. Teise vaatuse lõpus kogunesid artistid lava taha, et valmistuda kummardamiseks. Selleks, kuidas saal meid vastu võttis, ei olnud valmis ei meie ega ka nemad. Valja müüdud saalis aplodeeriti Eesti balletile püsti ning kõlasid bravohüüded. Kui esiriie sulgus, oli lava taga nii pisaraid kui naeratusi, kallistusi ja õlale patsutusi. Me saime sellega hakkama! Me saime sellega suurepäraselt hakkama! Viimased pildid laval, seejärel suunduti garderoobidesse, kus haarati juba kokkupakitud kohvrid ning kotid ja kiire sammuga suunduti bussi, et õigeks ajaks rongile jõuda. Balletile kolm korda elagu! On aeg anda teatepulk üle ooperile.
Fotod: Tanel Meos
Estonia korrespondent Lisanna Männilaan Moskvas:
10. jaanuar kell 12.30
Tere hommikust päikselisest Moskvast!
Tänane hommik on olnud kõigile estoonlastele veidi rahulikum kui eelmised. Saime ilusti välja magada, rahulikult ärgata ja sammud taas teatrisse seada. Kõndides teatri poole uurisime eile saabunud orkestrantidelt, kuidas neil eilsed etendused sujusid – mängivad nad ju ikkagi Bolshois! Alati muhe ja asjalik tšellorühma kontsertmeister Mart Laas kinnitas, et nii hästi kui eile, pole Estonia orkester Kocsaki balletimuusikat veel mänginud. Lisaks rääkis hr. Laas, et tänu väga heale akustikale kuulevad muusikud üksteist fenomenaalselt hästi, mis teeb interpreteerimise lihtsaks ja veelgi nauditavamaks. Pealegi on siinne orkestrisüvend kordi suurem kui koduses Estonias.
Täna õhtul ootab oma järge Toomas Eduri ja Tauno Aintsi ballett “Modigliani – neetud kunstnik”, mille peaosades on Anatoli Arhangelski ja Alena Shkatula. Hommikune balletiproov toimus ajaloolises proovisaalis, kus tantsijad tundsid end väga hästi. Kohe algab “Modigliani” proov laval ning pärast seda on aega grimmiks, riietumiseks, kolm korda sisse-välja hingamiseks ning siis on aeg anda suurepärane etendus 1865 inimesele saalis.
Hoiame pöidlaid! TOI-TOI-TOI!
9. jaanuar
Tervitused pakaselisest Moskvast!
Täna on see päev! Rahvusooper Estonia esineb Moskva Suures Teatris. Päev algas vara, nii mõndagi balletiartisti võis hommikusöögilauas näha kell 7. Kõik ikka selleks, et laval parimas vormis olla. Täna saabus ka meie orkester koos peadirektor Aivar Mäega, keda tervitasid juba Moskvas olevad estoonlased ning Bolshoi teater soojalt!
Esimese etenduse eel oli nii lavatagune kui ka esine saginat täis. Kui aukartust äratavas saalis ringi vaadata, pidime rõõmuga tõdema, et ühtki vaba kohta me ei silmanud. Lava taga käisid aga jutud, et kuna Moskva publik on nõnda balletiteadlik, tuleb end väga kokku võtta, sest kes teab, äkki vilistatakse välja. Balletiartistid andsid endast 101 % ning seda nägi ja tunnetas ka kriitilise silmaga publik. Seda kinnitab kas või see, et teise vaatuse lõpus seisid emad-isad, lapsed, vanaemad ja vanaisad kõik püsti ning aplodeerisid.
Kiire lõunapaus ning siis juba uuesti uuel lemmiklaval! Teise etenduse eel oli juba aru saada, kes tegi juba hommikuse etenduse ning kes sai suure teatri lavale täiskostüümis esimest korda. “Närv publiku ees tuleb alati kasuks! See hoiab vormis,” ütles Võõrasema osatäitja Marita Weinrank paar minutit enne etenduse algust. Just, Marita, see närv tuli tõesti kasuks, sest täna näitas ta laval tõelist klassi.
Peale etendust on Moskva Suur Teater korraldanud estoonlastele vastuvõtu Beethoveni saalis. Meil on au ja rõõm!
Moskva on meid tõepoolest väga väga hästi vastu võtnud, aga tark ei torma ega hõiska enne õhtut! Homme on veel ees ballett “Modigliani – neetud kunstnik”, reedel Puccini ooper “Tosca” ning juba laupäeval saavad Moskva Suure Teatri laval kokku Estonia ning Bolshoi solistid suurejoonelisel galakontserdil.
Homseni ja side lõpp!
8. jaanuar kell 21:00
Just lõppes Moskva Suure Teatri laval “Lumivalgeke ja 7 pöialpoissi” peaproov. Võibolla ainult tundus nii, kuid nii balletiartistid, valgustajad, lavamehed ja kogu ülejäänud tehniline meeskond nägid rohkem vaeva kui kunagi varem. Seda näitas ka see, et proov lõppes tervelt 45 minutit varem planeeritust. Kui küsisime homse Lumivalgekese Heidi Kopti käest, mis tunne on Bolshoi laval esineda, vastas ta: “Mul on nii suur au ja privileeg siin olla! Ma tegelikult siiani ei usu seda, ilmselt hakkan alles uskuma homme kell 18.00, kui etendus algab. Ma olen väga närvis! Mitte isegi sellepärast, et lava on suurem ja me saame vaid ühe proovi, vaid sellepärast, et kõigil neil kohtadel siin saalis istuvad balletikriitikud. Moskvalased ja venelased üleüldse armastavad balletti ning nad on tõelised eksperdid. Mis meil muud üle jääb, kui et anname endast 110 % laval. Vähemaga me ei lepi!”
Nüüd on veel vaid õhtune jalutuskäik hotelli, pikk uni ning üsna pea on Estonia balletikad Moskva Suure Teatri laval rambivalguses.
TOI-TOI-TOI!
8. jaanuar kell 16:00
Saatkonnas võttis meid vastu südamlik seltskond, kes hoolitses meie eest suurepäraselt. Pakuti nii söögi- kui joogipoolist ning kõik estoonlased tundsid end nagu kodus. Peagi saime teada, et oleme esimesed külalised Eesti Suursaatkonnas Moskvas pärast maja restaureerimist. Kõne, mis ei jätnud külmaks mitte kedagi, pidas suursaadik Margus Laidre. “Te teete ajalugu! Te olete Moskva Suure Teatri laval peaaegu et terve nädal ning need kõik etendused on välja müüdud! … See maja on eestlasi vastu võtnud juba 1920. aastast, ma tean, et siin on üsna mitmest rahvusest artiste koos, kuid siin ja praegu olete te kõik eestlased!”
Aitäh!
8. jaanuar kell 15.15
Taas kihab Balti jaama perroon estoonlastest. Moskva poole asuvad teele teatrijuht Aivar Mäe, rahvusooperi nõukogu esimees Arne Mikk ja teatri orkester. Trompetimängijad Priit Aimla ja Mart Kivi võtavad pillidel üles Georg Otsa poolt tuntuks lauldud „Õhtud Moskva lähistel“ ning temaatilise loo saatel asuvad muusikud kupeedesse jagunema. See on omaette ülesanne, sest igal muusikul on kaasas ka sõber – tema pill, mis tuleb samuti kupeesse ära mahutada… ja nii, et pillilgi mugav oleks (tundub, et mõni tšello on saanud isegi voodikoha!). Estoonlasi on ära saatmas ka Aktuaalse kaamera ja TV 3 reporterid ning operaatorid. Milliste mõtetega teele asutakse saate vaadata juba kummagi kanali kultuuriuudistest.
Kell 16.00 – kõik reisijad on peal ja rong väljub Tallinnast. Head teed!
8. jaanuar kell 10:15
Estonia korrespondent Moskvas, Lisanna Männilaan jagab uudiseid:
Täna hommikul jõudsime Moskvasse. Kupeedest väljusid väga unised estoonlased, kuid säde nende silmis polnud kustunud. Moskva rongijaama oli meile vastu tulnud alati heatujuline produtsent Veljo ning Moskva Suure Teatri produtsent Ljubov Kirsanova, keda hüüame Russian superstariks, sest tema võime kõike kohe korraldada teeb silmad ette nii mõnelegi.
Rongijaamast hotelli viisid meid mugavad bussid, hotellis koha peal juhtus nii mõnigi apsakas, sest tõsi, meid saabus pea 100 inimest korraga. Õnneks said kõik topeltbroneeringud korda aetud ning estoonlased seadsid end sisse oma uues elupaigas, mis on nende koduks terveks nädalaks.
Peagi on estoonlastel vastuvõtt Eesti Saatkonnas Moskvas, mille järel saavad vägagi särasilmsed balletiartistid Bolshoi lavale proovi tegema!
7. jaanuar kell 18.45, Balti jaam
Balti jaama I perroon kihab inimestest ja õhus on elevust. Esimene rong kolmest on valmis peale võtma Rahvusooper Estonia töötajaid, et peagi alustada sõitu Moskva poole, kus ootab Suur Teater ning viis külalisetendust. Teatridirektor Aivar Mäe on isiklikult tulnud teele saatma Eesti Rahvusballeti tantsijaid, kostümeerijaid, grimeerijaid, lavamehi, valgustajaid ja teisi lavataguseid jõude, kellel on oluline roll etenduste õnnestumisel. Kõik saavad kaasa sooja kallistuse!
Korraga muutub sagimine organiseerituks, leitakse õiged vagunid ja hakatakse kupeedesse jagunema. Usin produtsent Veljo Poom, koos juristist abilise Maike Maistega on igale kupeele kleepinud sildi õigete nimedega ja tundub, et kõik laabub, sest kupeedesse sisse piiludes on näha vaid rõõmsate nägudega estoonlasi.
Kell 19.58. Piiril esitamiseks vajalikud dokumendid on täidetud ning sõit kulgeb halli-oranži-kirjutes (mitte helesinistes) vagunites ülendatud meeleolus. Balletiartistide peas vasardab vist ainult üks mõte: juba homme on mul võimalus astuda Moskva Suure Teatri lavale!
Kindlasti ei suuda nii mõnigi uinuda või vastupidi… uinub just mõtetega suurel laval esinemisest…
Fotod: Tanel Meos
Uuel aastal uue hooga!
Rahvusooperi haridusprojektide eesmärk on pakkuda lastele ja noortele võimalust saada osa muusikateatri mitmekülgsest maailmast. Kõige esimeseks külastuskäiguks soovitame beebikontserti „Kontsert kõige pisematele“, mis alates käesolevast hooajast toimub rahvusooperi Valges saalis (sissepääs peauksest). Esimesele kontserdile võib tuua nii sülebeebid kui ka lasteaialapsed, sest mänguruumi tegelustekkidel ja mõnusaid muusikaelamusi jätkub kõigile.
Lasteaia vanematele rühmadele ja kooli esimestele klassidele mõeldud muusikalised haridusprojektid „Orkestrimäng“ ning „Punamütsike ja seitse pöialpoissi“ kolivad tagasi rahvusooperi talveaeda. Sissepääs on restorani uksest.
Tantsuline ja õpetlik haridusprojekt „Balletilugu“ viib väikesed balletisõbrad ajarännakule koos kahe Eesti Rahvusballeti tantsijaga. Projekti lõpus saavad poisid endale Päikesekuninga krooni ja tüdrukud selga värvilise patška, et koos õppida selgeks üks tantsuke.
Vanematele klassidele oleme kokku pannud kaks väga head õppeprojekti „Ka ooper kõlab tuttavalt“ ja „Kuidas mõista balletti“, mis tutvustavad mõlemat ooperi- ja balletižanrit ning teevad esimese teatrikülastuse nauditavamaks.
Kui soovid rohkem teada teatrimajast, selle ajaloost ja igapäevasest tegevusest, siis lasteaia- ja kooligruppidele pakume ekskursioone ka päevasel ajal. Rohkem saad teada siit: http://www.opera.ee/lavastus/ekskursioonid/
Vaata üle meie mängukava ning tule lastega teatrisse!
Haridusprojektid 2019. aasta kevadel:
JAANUAR
21.01 kell 10 ja 11.30 Orkestrimäng
26.01 kell 10 ja 11.30 Kontsert kõige pisematele (välja müüdud)
28.01 kell 9.30 ja 11 Punamütsike ja seitse pöialpoissi
28.01 kell 11.30 ja 13 Kuidas mõista balletti – „Giselle“
VEEBRUAR
4.02 kell 9.30 ja 11 Punamütsike ja seitse pöialpoissi
9.02 kell 10 ja 11.30 Kontsert kõige pisematele (välja müüdud)
11.02 kell 9.30 (välja müüdud) ja 11 Balletilugu
11.02 kell 10 ja 11.30 (välja müüdud) Orkestrimäng
18.02 kell 11 ja 13 Ka ooper kõlab tuttavalt (välja müüdud)
18.02 kell 11.30 ja 13 (välja müüdud) Kuidas mõista balletti – „Kratt“
MÄRTS
4.03 kell 10 ja 11.30 Kontsert kõige pisematele
11.03 kell 9.30 ja 11 Punamütsike ja seitse pöialpoissi
11.03 kell 11.30 ja 13 Kuidas mõista balletti – „Kratt“
13.03 kell 10 Kontsert kõige pisematele (Haapsalu Kultuurikeskuse rõdusaalis)
18.03 kell 9.30 ja 11 Balletilugu
18.03 kell 10 ja 11.30 Orkestrimäng
25.03 11 ja 13 Ka ooper kõlab tuttavalt
APRILL
1.04 kell 9.30 ja 11 Punamütsike ja seitse pöialpoissi
6.04 kell 10 ja 11.30 Kontsert kõige pisematele
8.04 kell 10 ja 11.30 Orkestrimäng
8.04 kell 11.30 ja 13 Kuidas mõista balletti – „Luikede järv“
15.04 kell 9.30 ja 11 Balletilugu
26.04 kell 10 Kontsert kõige pisemtatele (Paide Muusika- ja Teatrimaja kammersaalis)
29.04 kell 11 ja 13 Ka ooper kõlab tuttavalt (välja müüdud)
MAI
2.05 kell 10 Balletilugu (Jõhvi kontserdimaja kammersaalis)
2.05 kell 11 Kuidas mõista balletti – „Luikede järv“ (Sillamäe Kultuurikeskuses)
2.05 kell 13 Kuidas mõista balletti – „Luikede järv“ (Jõhvi kontserdimajas)
4.05 kell 10.30 ja 12.30 Balletilugu
6.05 kell 9.30 ja 11 Punamütsike ja seitse pöialpoissi
13.05 kell 10 ja 11.30 Kontsert kõige pisematele
JUUNI
3.05 kell 10 ja 11.30 Kontsert kõige pisematele
Estonias esietendub kontsertlavastus „Operetikuningas Imre Kálmán“
9. jaanuaril jõuab Rahvusooperis Estonia vaatajate ette kontsertlavastus „Operetikuningas Imre Kálmán“, mille lavastaja ja idee autor on Jaak Jõekallas ning peaosades opereti legendaarsed suurkujud: Imre Kálmáni rollis Hans Miilberg ja tema abikaasa Vera rollis Helgi Sallo.
Lavastaja sõnab: „Kaheosaline kontsertlavastus räägib Imre Kálmáni elust, loomingust ja armastusest. Sellest ei tasu otsida mingeid sügavamõttelisi peidetud tähendusi, vaid pigem püüda hetkeks unustada oma igapäevased elumured ning nautida igihaljaid operetimeloodiaid, millest paljud pakuvad kindlasti meeldivat äratundmisrõõmu.“
Kálmán ise on omal ajal tõdenud: „Suurte muusikute kõrval peab kindlasti olema ka selliseid, kes, olles eelkõige teatriinimesed, ei põlga kirjutamast kerget, tujuküllast, kütkestavat ja hästi kõlavat operetimuusikat, mille klassikaliseks eeskujuks oli Johann Strauss.“ Helilooja tuntumad operetid on „Tšaardašivürstinna“ ehk „Silva“ (1915), „Karnevalihaldjas“ (1917), „Bajadeer“ (1921), „Krahvinna Mariza“ (1924), „Tsirkusprintsess“ (1926), „Hertsoginna Chicagost“ (1928) ning „Montmartre’i kannike“ (1930).
Kontsertlavastuse „Operetikuningas Imre Kálmán“ etendused toimuvad 9.01 (esietendus) ja 10.01, 7.02, 1.03 ja 30.03 ning 27.04.2019.
Rahvusooper Estonia külalisetendused Moskva Suures Teatris
Selle hooaja suursündmuseks on viie etenduse andmine Moskva Suure Teatri laval 9.–12. jaanuarini, mis on väärikaks lõppakordiks eelmisel aastal alguse saanud Eesti Vabariik 100 juubelipidustustele.
Viimati andis Estonia Moskva Suure Teatri laval etendusi 1989. aastal, mil tähistati helilooja Modest Mussorgski 150. sünniaastapäeva „Boriss Godunovi“ kolme erineva redaktsiooni esitusega. Majaperemeestele lisaks osalesid selles Leningradi Kirovi-nimeline teater ja Estonia.
2019. aasta jaanuaris viiakse moskvalastele külakostiks juba 11 aastat eestlasi rõõmustanud Harangozó/Kocsaki kogupereballett „Lumivalgeke ja 7 pöialpoissi“, Eduri/Aintsi ballett „Modigliani – neetud kunstnik“, Puccini ooper „Tosca“ ja Ooperigala. Ühes Moskva ooperilauljatega lõpetatakse külaskäik galakontserdiga. Kokku sõidab Moskvasse pea 300 estoonlast.