Inimeste seksuaalkäitumist mõjutavad tugevalt kultuurilised ja sotsiaalsed hoiakud. Seksuaalkäitumise sugudevahelised erinevused on suuremad traditsioonilistes ühiskondades ning väikseimad maades, kus naiste ja meeste sotsiaalsed rollid on paindlikumad ja naiste staatus kõrgem (Bajos ja Marquet 2000). Marston ja King (2006) on oma ülevaateartiklis leidnud, et traditsioonilised ootused naiste ja meeste seksuaalkäitumisele kätkevad endas mitmeid riske. Nii oodatakse naiselt abielludes süütust, mees peab aga olema varakult heteroseksuaalselt aktiivne; mehed peavad saama seksist naudingut ja rahuldama ka naist, seksi nautivaid naisi peetakse kergesti kättesaadavateks; mees on seksuaalsuhetes algataja, naine passiivne pool. Paradoksaalselt on kondoomi kaasaskandmine või selle kasutamise nõue naise jaoks stigmatiseeriv, samas oodatakse, et naine vastutab rasedusest hoidumise eest.
Kui naised ei räägi avameelselt oma eelistustest ja mehed soovivad kogenumatena näidata, siis võib partneritevaheline suhtlus raskendatud olla. Kui naise jaoks on seks seotud eeskätt armastuse ja kõikehõlmavate tunnetega, siis ei toimu seksuaalvahekord loogilise, plaanitud või ratsionaalse käitumise tulemusena ja see soodustab planeerimatuid ja kaitsevahenditeta vahekordi. Soovist käituda partnerile meelepäraselt ja suhet iga hinna eest säilitada võidakse oma tegelikud soovid ja vajadused tahaplaanile suruda, käituda ennastkahjustavalt.
Eestis ei ole soorolliliste hoiakute mõju seksuaalkäitumisele eraldi uuritud. Küll aga on võrdlevaid andmeid meeste ja naiste, peamiselt noorte, seksuaalkäitumise kohta.
Eestis on mitmed naiste ja meeste seksuaalkäitumise varasemad erinevused vähenenud või kadunud, mis võib viidata võrdsemate võimaluste mõjule. Kuigi neidude seksuaalteadmiste tase on kõrgem kui noormeestel, mõjutavad kondoomi kasutamist märgatavalt stereotüüpsed hoiakud nii meeste kui naiste hulgas.
Allikas: Kai Part. “ Seksuaaltervis ja sugu”. Teel tasakaalustatud ühiskonda II