Konkreetset eeskuju neil sõrmikutel ei ole. Värvid on Paistu kinnastest inspireeritud ja kuna mul on jäänud üks päev puhkuseni siis näivad need punased mummud kui maasikamammud.
Siin nad nüüd on, mu pisut muudetud Lihula kindad. Linnud näppasin Muhu särgitikandilt.
Tekk on pärandvara – mu vanavanaema pulmatekk.
See kindapaar sündis juhuslikult. Mõned lõngad olid eelmistest kudumistest lauale jäänud ja hakkasin ühel õhtul neist sakilist kindarannet kuduma – halli ja roosaga. Hommikul tööle sõites haarasin kapist kaasa tumesinise lõnga, lappasin natuke omale telefoni salvestatud lemmikkinnaste pilte ja muster oligi olemas. Inspiratsiooniks sel korral imekaunis sõrmikupaar Holstrest. Originaali puhul võlus mind esmakordselt tegelikult just kindaranne, mida minu kinnastel nüüd pole, sest ma ei plaaninud alguses ju üldse neid kindaid kududa. Aga mustrit soovitan väga – sel on selline rütm, et väga mugav on kududa ja annab nii palju võimalusi erinevate toonidega mängida.
Ja üks kummaline asi oli nende kinnastega veel. Muidu ma ju koon enamasti käpikute aintel sõrmikuid aga sel korral oleksin peaaegu kudunud käpikud. Sest minu meelest oleks sellised käpikud jube toredad (kahtlustan, et natuke olid selles plaanis süüdi ka lumised ja külmad käpikuilmad, mille ajale just mu kudumine sattus). Siis aga sain endast võitu ja leidsin, et peab ikka ühed üleni ühe mustriga sõrmikud kuduma, muidu ma kipun ju sõrmekirjana väiksemat mustrit kasutama.
Mul on mõned kindapaarid, mida ma ikka ja jälle Muis-is piilumas käin ja mis mind tohutult inspireerivad. Üks selline ammune lemmik on räbaldunud Rõngu käpikupaar. Peale jõule otsustasin, et nüüd lõpuks on see aeg käes, kui koon need kindad. Aga oh õudust, vaatamata kogu mu tohutule lõngavarule, oli lillat sobivat tooni liiga vähe. Ma olin kohe lausa õnnetu seal oma lõngakapi ees istudes ja just sel hetkel kukkus riiulilt maha üks sinine lõngatokk. Täiesti valet värvi sinine, mida ma seni polnud osanud õieti kuhugi kududa, mõneks täpiks ainult vahel. Ja kuna mul oli endast kahju siis mul hakkas sellest sinisest lõngatokist ka kahju ja kudusingi ta sõrmikusse. Lillad Rõngud ootavad nüüd oma aega edasi, küll ma nad ära koon, nagunii ei saa neid muul viisil peast.
Sõrmikud on omanikuta, kui tunned, et nad on Sinu omad siis kirjuta mulle.
Konkreetset eeskuju neil sõrmikutel ei ole. Tundsin lihtsalt ühel päeval nii vastupandamatut vajadust kududa punased sõrmikud, et läksin lõuna ajal poodi ja ostsin vihi punast lõnga. Ja kuna kõige ilusamad punased kindad on minu meelest pärit Paistu kandist siis kasutasin sellele piirkonnale iseloomulikku kindakirja.
Võib-olla mäletate veel seda sõrmikupaari. Tänaste fotode sinistes toonides paarist saab neile sõrmikutele kaaslane. Loodan, et neil sõrmikutel on ees palju ilusaid talvepäevi, mil ühtepõimitult õues jalutada ja teineteise erinevaid sõrmekirju segi ajada aga samas ikkagi natuke sarnased ka olla.
Pilistvere punane käpikupaar on üks selliseid, mis mind ikka ja jälle inspireerib. Siinsetel fotodel olevate sõrmikute kohta saab rohkem lugeda siit.
Selle sõrmikupaari kudusin juba enam kui kaks aastat tagasi. Olen teda aga siiani kiivalt endale hoidnud. Nüüd mõtlesin, et pildistan lõpuks üles ja kui tunned, et need on Sinu sõrmikud siis kirjuta mulle.
Rohkem juttu ja viiteid nende sõrmikute kohta näeb siit.