Olen usinalt käinud norra keele kursustel. Võtsin esimese ja teise semestri ehk 152 +152 tundi. See kõik kestis kokku 23. novembrist kuni 12. maini. Nüüd mul siis ametlikult B1 tase käes ja võib öelda, et igapäevaselt saan suheldud ja saan aru, mida inimesed omavahel räägivad.
See pani mind ikka mõtlema, et mida ma need 10 aastat olen teinud vene keele tunnis? Norra keelest sain ma paari kuuga paremini aru, kui selle 10 aastaga õpitud vene keelest. Inimestele, kes pelgavad välismaale minna, kuna kardavad, et keelt ei oska jne. siis ärge muretsege, kõik tuleb iseenesest. Pead lihtsalt olema avatud ja soovima hakkama saada.
Näiteks üks tüdruk meie kursuselt ei salli Norrat , ka keel ei meeldi ja ühesõnaga kõik on paha. Seda oli näha tema keeleoskusest ja õppimisvõimest- mõlemad olid null ja see omakorda süvendas tema masendust. Kui aeg oli perekonnast rääkida, hakkas tema nutma, kuna igatses oma perekonda. Ise on 32 aastane naine! Pikemalt vesteldes tuli välja, et elas 31 aastat oma ema juures, seega pole midagi imestada. Me olime koos ühe vene tüdruku ja kahe poola poisiga ainukesed, kellel suht ükskõik oli. Kord aastas-kaks oma vanemaid näha on piisav, kaua sa nende nägusid ja tegusid ikka vahid? Ju kasvatus ka meil selline rohkem primitiivsem, et lapsed tuleb kasvatada ja harida, ning siis neile jalaga anda ja saagu ise hakkama. Ma pooldan seda, kuna tunnen end palju võimekamana ja suudan teha otsuseid ilma, et vajaksin igal sammul emme-issi toetust.
Integreerunud olen riiki hästi ja tunnen end üsna mugavalt siin ühiskonnas. Eesti on tore koht külastamiseks, eriti suviti suvekodus olles, on lapsepõlv silme ees ja suvekodu on alati olnud minu zen koht- üks pisikene eriline kohake keset metsa. Muidu ei ole nagu väga igatsenud. Usun, et see sellest ka, et olen reisinud iseseisvalt ja see on avardanud mu maailma ja teinud mind palju vastuvõtlikumaks. Kindlasti tembeldavad patrioodid mind jooksikuks, kuid selles ehk tuleb süüdistada mu esivanemaid, kes üle Euroopa kokku said sada aastat tagasi Eestis ja segunesid omavahel.
Olen uurinud Norra ajalugu ja tuleb tõdeda, et see on vägagi sarnane Eesti ajalooga. Norra on samuti olnud sajandeid võõra võimu all- Taani, Rootsi, Saksamaa. Enne 70ndaid inimesed tegid rasket tööd ja riik oli väga vaene, kuid ometigi inimeste positiivsus on säilinud, kuigi ilmad siin just paremad pole, kui Eestis. See pani mind mõtlema, et miks eestlane on nii negatiivne, kade ja halvustav? Kas see on tulnud koos vene ´´kultuuriga´´ või ongi meie rahvuse eripära? Samas lugedes eestlaste elu sadu aastaid tagasi, eriti, kui Rootsi võim tuli ja meie riik lõi õitsele, olid inimesed skeptilised ja muutuste vastu. Kurb on näha, et sadu aastaid ja midagi pole õpitud. Samamoodi käib raske võitlus muutuste vastu ka praegu. Kurb on seda kõrvalt näha, kuidas gayd ja lapsepilastajad tõstetakse ühele pulgale. Kuidas nõutakse väärikamat elu penionäridele ja emadele, kes usinalt tõstavad Eesti iivet, kuid võideldakse siis maksude vastu?
Kindlasti ei soovitaks ma Norrat võtta Eestile eeskujuks, kus lastakse liugu leitud naftal ja unustatakse, et mis saab siis, kui see otsa saab? Kuidas riigi majandus oleks jätkusuutlikum ka tulevastele põlvedele? Inimesed on väga laisaks muutunud, eriti minu generatsioon, kuna kõik toetused on piisavalt suured, et istuda kodus ja mängida playstationit.
Eriti uskumatu on minu jaoks see, et koolilõpetajad sõidavad enne eksameid ringi suure tuunitud bussiga ning panevad seal pidu ööd ja päevad. Vahel on muusika nii kõva, mööda sõites, hakkavad autode alarmid tööle. Bussi all mõtlen ikka sama suurt kui tavaline liinibuss, norrakad nimetavad seda russebuss. Emmed-issid siis ostavad oma linnupojakestele selle bussi, mille maksumus on 1 miljon norra krooni (jaga 8,38). Näeb see välja siis selline:
Nendes juuakse end kes teab kuhu ja nagu uudistest sai loetud, igal aastal ka pidulikult vägistatakse kedagi. Ei saa aru, miks nad seda traditsiooni siis ära ei lõpeta, kui aastast- aastasse samad probleemid korduvad? Kui kunagi omal laps tuleb, siis ostan talle lõunamaa reisi selleks ajaks. Siit küll ta nüüd targemaks ei saa ja kindlasti ei hakka ma kinni maksma mingeid läbu busse.
M.A