Viimasel ajal on minu postkasti ujutatud küsimustega, mida esitasid koeraomanikud üle kogu maailma. See iseenesest ei ole ebatavaline. Kuid viimasel ajal olen märganud märgatavat tõusutendentsi küsimustes, mida teha koerte kokkuvarisenud hingetoru korral.
Sellised väikesed koerad nagu Chihuahuas on altid varisenud hingetorudele. Netnapha Buabani / Shutterstocki fotograafia.
Enne kui arutame koertel kokku kukkunud hingetoru, määratleme kõigepealt, mis on hingetoru. Meditsiinis on igal struktuuril ja seisundil väljamõeldud nimi. Freckles nimetatakse lentigo simplex. Mutt on nevus. Tüügas on papilloom. Öeldakse, et mitut värvi silmadel on heterokroomia iridis. Sõna hingetoru viitab tuuletorule.
Nagu te kahtlemata teate, juhib hingetoru õhku ninast ja suust kopsudesse. See kõlab nagu lihtne struktuur, kuid loomulikult nagu kõik kehas, see on keerulisem kui kõlab.
Hingetoru on koemembraanidest valmistatud toru. Need teist, kes on füüsikat õppinud, teavad, et kui õhk liigub, langeb selle rõhk. See rõhu vähenemine, mida nimetatakse Bernoulli põhimõtteks, võib tekitada tugevaid jõude. Just see võimaldab üle miljoni naela kaaluvatel jugalennukitel taevasse ronida. Kui koer hingab, liigub õhk hingetoru kaudu kiiresti, põhjustades rõhku tema sees. See loob koertel varisenud hingetoru kalduvuse.
Evolution lahendas selle probleemi, lisades hingetorule kindlad kõhrest koosnevad struktuurid. Kõhrerõngaste seeria hoiab hingetoru lahti, kui koerad hingavad.
Mõne koera kahjuks on inimene oma evolutsiooniga sekkunud. Koera loomulik suurus on 40–50 naela. Kui lõime sugulusaretuse kaudu väiksemaid koeratõuge, tekitasime tahtmatult nende hingetorus nõrga kõhre.
Koertel varisenud hingetoru esineb seetõttu peaaegu eranditult väikestel koertel. Chihuahuad, kääbus- ja teetassipuudlid ning Yorkshire terjerid on haigusele eriti eelsoodumusega.
Enamik väikseid koeri on sündinud kõhrega, mis on piisavalt tugev, et hingetoru lahti hoida. Vanus võtab aga kõhrele oma panuse, nagu ka paljude asjade puhul. Kõhre vananedes muutub see nõrgemaks. Koerte kokkuvarisenud hingetoru sümptomid ilmnevad seega kõige sagedamini vanematel koertel.
Koerte kokkuvarisenud hingetoru esimene sümptom on tavaliselt köha. Kui hingetoru kitseneb, tundub, et koerad tunnevad kõri kõdi. Koerte kokkuvarisenud hingetoru sümptomid on kõige silmatorkavamad siis, kui õhk liigub kiiremini ja struktuuri kokkuvarisemiseni viivad jõud on tugevamad. Seetõttu tekivad koertel kokku kukkunud hingetoru sümptomid siis, kui koerad hingavad raskemini. Nad köhivad sageli, kui nad on põnevil või kui nad tegelevad raskete treeningutega.
Koertel on kokkuvarisenud hingetoru põhjustatud köha kuiv ja kõlab sageli kui hane kõditamine. Köha võib esineda klastritena või olla üksik. Need võivad ilmneda tuuletorule avaldatava surve tõttu, mis tekib siis, kui kaelarihma külge kinnitatud koer tugevalt tõmbab. Loomaarstid võivad mõnikord sündroomiga koertel köha vallandada, stimuleerides hingetoru õrnalt.
Koerte kokkuvarisenud hingetoru sümptomid võivad olla identsed koerte nakkusliku hingamisteede haiguse (tuntud ka kui CIRD) ja kõnekeeles kennelköhana esinevate sümptomitega. Selle varajases staadiumis eksitatakse seda seisundit mõnikord kennelköhana (ja need kaks seisundit ei välista üksteist). Kuid kenneli köha on iseenesest piirav. Selle sümptomid taanduvad tavaliselt nädala jooksul. Koerte kokkuvarisenud hingetoru on eluaegne progresseeruv sündroom.
Koerte kokkuvarisenud hingetoru saab diagnoosida kahel viisil. Radiograafid (röntgen) on kõige levinum meetod. Hingetoru on nähtav rindkere röntgenülesvõtetel. Diagnoos pannakse siis, kui nähakse, et see piltidel kitseneb. Koerte kokkuvarisenud hingetoru on aga dünaamiline nähtus. Hingetoru kitseneb, kui koer sisse hingab, ja saab seejärel oma normaalse kuju tagasi. Kui pilt saadakse siis, kui õhk ei liigu, näib hingetoru normaalne.
Koerte kokkuvarisenud hingetoru saab diagnoosida ka endoskoopiaga. Endoskoop on meditsiiniline instrument, mille otsas on kaamera. Seda saab sisestada hingetorusse ja tuuletoru võib variseerimise korral visuaalselt jälgida.
Mul on kahju öelda, et koertel kokku kukkunud hingetoru rasketel juhtumitel võivad olla surmavad tagajärjed. Koerte kokkuvarisenud hingetoru kitsenemine võib muutuda nii tõsiseks, et piisav õhk ei jõua seda kopsudesse ja haigestunud koerad võivad hingamisraskustesse surra.
Uudised pole aga sugugi halvad. Koerte kokkutõmbunud hingetoru eluohtlikud juhtumid on minu kogemuse järgi haruldased. Enamikul koertel on köha, kuid nad ei liigu hingamishäireteni.
Koerte kokkuvarisenud hingetoru ravi algab põhiliste elustiili muutustega. Rihmad tuleks kinnitada rakmete, mitte kaelarihmade külge, et vältida hingetorule avaldatavat survet. (Tegelikult soovitan rakmeid kõigile koertele, mitte ainult väikestele.) Ülekaalulisus süvendab sündroomi, seetõttu tuleks erilist tähelepanu pöörata variseva hingetoruga koerte kaalule. Koerad peavad kuumadel päevadel hingeldades ja trenni tehes hingetoru kaudu rohkem õhku liikuma. Seetõttu tähendab koerte kokkuvarisenud hingetoru seda, et koerad peaksid päevase kuumuse ajal vältima rasket tegevust.
Mõnikord on koertel kokku kukkunud hingetoru raviks ette nähtud köha pärssivad ained. Sündroomi progresseerumisel saavad mõned koerad kasu ravist nn bronhodilateerivate ravimitega, mis avavad hingamisteid ja hõlbustavad hingamist.
Koerad, kellel on varisevast hingetorust tingitud hingamishäirete kriisid, võib hingetoru põletiku ja turse vähendamiseks ravida sedatsiooni, täiendava hapniku ja steroididega. Rasketel juhtudel võib koeri tuimastada, et ventilatsiooni tagamiseks saaks asetada hingamistoru.
Koertel pole kokkuvarisenud hingetoru ravi, kuid koertel, kes põevad haigusseisundi kaugelearenenud vorme, on mõnikord kasu protseduurist, mida nimetatakse hingetoru stentimiseks. Hingetoru stentimine hõlmab jäiga konstruktsiooni püsivat paigutamist tuuletoru sisse (või mõnel juhul ka väljapoole), et hoida seda lahti.
Soovitan väikeste koerte omanikel, kes sageli köhivad, arutada kokkuvarisevat hingetoru oma veterinaararstidega. Hea loomaarst peaks aitama välja töötada tervikliku raviplaani, et koerad hästi hingaksid.
See tükk ilmus algselt 2016. aastal.
Pisipilt: Ezzolo / Shutterstocki fotograafia.