Mihhail Šeinkman, raadio Sputnik
Seegi kord polnud midagi ebatavalist. Kui mitu korda on USA õhujõud rünnanud kõike muud, ainult mitte ISIS-t*. Nüüd sattusid löögi alla kurdid Süüria demokraatlikest relvajõududest. Mille üle siin siis nüüd imestadagi. Aga selle üle, et rünnates terroriste ei saa nad aru, et pole vaja reaalset lahingut pidada seal, kus seda on võimalik imiteerida. Nii et tuleb mõni kord vastu pead anda. Ise on süüdi.
Terroristid on vahepeal vastupealetungile läinud ja oma positsioone laiendanud. Kus nad seda siis veel teha saavad, kui mitte seal, kus USA nendega sõdib? Mujal Süürias neil niimoodi laiutada enam ei lasta. Siin on aga vaba voli. Võib Ameerika-meelsetelt "mõõdukatelt" paar klooritünni pihta panna, võib pagulaslaagrist 700 inimest pantvangi võtta, võib – selle nimel praegu töötatakse – need kaks asja omavahel ühendada. Ja nüüd on siis kurdid platsis.
Hävitajad F-15 saabusid just õigel ajal. Kurdid olid hajutatud. Pentagon kinnitab nüüd, et see polnud paha pärast. Nii kukkus välja. Olevat inimlik eksitus. Tõsi ta on. Seal on neil kõik nii ligadi-logadi, et kõrgelt ülevalt ei saa kohe sotti, kus on omad, kus võõrad. Ja mis kõige tähtsam, kelle kord on parasjagu "võõrad" olla.
Teisest küljest jälle on selles rünnakus sama palju vigu kui erand reeglit kinnitab. Kui reeglid on teada ainult ameeriklastele, ei saa teised, isegi liitlased teada, millal ameeriklased nad oma reeglitest välja jätta otsustavad.
Süürias ei pane Ühendriigid kõiki mune ühte korvi. Nagu lõbustavad end justkui ülestõusmispühade ajal, mängides neid üksteise vastu või võtavad neid kordamööda ise ette, et mitte sümmeetriat rikkuda. Kolmandal päeval, näiteks, heitsid kurdide abistamiseks Deir ez-Zori provintsis alla fosforpomme. Põhimats läks tsiviilelanikkonna pihta, kuid ka ISIS* sai midagi.
Seekord said kurdid pihta. Kõik oli õiglane. Paistab nagu oleks pilootide ebaprofessionaalne töö. Kuid ei tabatud mitte ainult kuut kurdi, vaid ka kaks kärbest ühe hoobiga. Esiteks kaitsesid nad terroriste. Sest kui neid siin enam alles ei jää, siis milleks peaksid ameeriklased ise Süürias olema.
Teiseks, tagasihoidlik, kuid oma kätega tehtud kingitus türklastele. Ja otse läbirääkimiste lauale.
Riigisekretär Pompeo püüab just esimest korda oma ametiks sobivust näidata. Püüab lahti harutada Riyadhi ja Ankara suhete umbsõlme, mis tekkis selle kohutava loo tõttu ajakirjanik Hashukdzhi"ga. Aga lahti harutada see tuleb, et Washington ise kraavi ei lendaks.
Monarhiaga on lihtsam. Tema sõna võib uskuda. Seda enam, et oma argumente mitteseotusest asjaga toetab ta saja miljoni dollariga sõjaväeoperatsioonideks Süürias. Türklastega on keerulisem. Nad on sellest asjast raudse haardega kinni võtnud. Kuid see võib nõrgeneda, kui kaks "rööpaseadjat" neile välja anda ja lubada näiteks sanktsioonide tühistamist. Või anda löök kurdide pihta, et demonstreerida, kuidas Saudide raha ühistes huvides kasutada. Nii et kui see oli omade tuli, siis ilma jutumärkideta.
Ameerika Ühendriigid andsid õhulöögi nii ISIS-e * kui ka türklaste pihta ja käitusid samal ajal Saudi Araabia moodi. Nendel on ka alati täideviijad süüdi.
*Venemaal ja paljudes teistes riikides keelustatud terroriorganisatsioon
Autori arvamus ei pruugi kokku langeda toimetuse seisukohaga.