Londonis tegime me peale joomise ja linnaavastamise muud ka, näiteks rääkisime hästi palju sellest, miks meie uued sõbrad siiski Eestist ära kolinud on. Sealt arenes jutt edasi ja edasi ja edasi sinna, milline siis paistab Eesti kaugelt vaadates, ning ühiselt jõudsime järeldusele, et Eestis on elamise alustalaks see, et kedagi ei tohi mitte mingil juhul häirida. Kontsaklõbin tänaval häirib, kilkavad lapsed häirivad, vanamoodsad riided häirivad, mittetöölkäivad inimesed häirivad (muidusööjad), töölkäivad inimesed häirivad (tehku oma ettevõte, eksole), pidutsejad häirivad (lärmakad), raamatulugejad häirivad (miks nad ei reisi selle asemel?), pensionärid häirivad (miks nad vinguvad kogu aeg, söögu siis kooki, kui leiva jaoks raha pole), autot mitteomavad inimesed häirivad (kuidas nii elada saab, raudselt kasutavad kogu aeg oma autoga tuttavaid ära), autod häirivad (ummikud ja heitgaasid, fui) .... Ma võiks jätkata. Eestis on ideaalne inimene see, keda pole näha, kuulda ega haista.
Ei usu mind? Palun vaadake üürikuulutusi. Seal on u 90% selliseid, kus sobiv üürnik on ilma laste/lemmikloomadeta, vaikne, lärmakate hobideta, mittesuitsetav ja mittepidutsev. Soovitatavalt võiks ta veel üldse mitte oma üürikorteris viibida ka, sest ta a) rikub muidu mööblit või b) häirib naabreid. Ja kui olla siis see ülikorralik inimene, siis ei pruugi ka üldse piisata – mu heale sõbrale, kes on üks vaiksemaid inimesi, keda ma tean, kutsuti politsei lihtsalt sellepärast, et ta kõndivat liiga valjult ja pesevat pesu ebasobival kellaajal. Pesumasinapaanikast olen ma mujalt ka lugenud, täpsemalt sellest, et ishänt, öösiti pesu pesevad inimesed on nii jubedad, see on ju nii häiriv ja kõrvulukustav! Ma olen oma elu jooksul väga palju erinevates kohtades elanud, aga mitte kunagi pole ma öösel kellegi pesumasina peale üles ärganud. Ma ei tea, kus siis kõik need paanitsejad magavad, vannitubades või?
Üks mu teretuttav rääkis üksvahe kõigile, kes kuulata tahtsid (ja mingil kummalisel põhjusel neid inimesi leidus), millised inimesed talle ei meeldi. Ma ise tema kuulajateringis ei olnud, sest mulle ei imponeeri sellised ennast jumalaks pidavad isikud, aga poole kõrvaga kuulsin, et tema antipaatia osaliseks saadi mingite pisiasjade eest. Umbes need olevad ühed õudsed inimesed, kes töötavad liiga kaua ühes töökohal. Mul pole sõnu, et seda jama kommenteerida.
Inimesi vist kasvatataksegi nii, et nad hästi vähe tüli teeks. Lapsest saati. Siin on nii tavaline see, et lapsele, kes käitub nagu laps (kilkab, räägib juttu, jookseb, nutab), vaadatakse viltu või öeldakse otse, et jumal küll, kasvatage oma last. Selle kasvatuse all ei peeta siis silmas seda, et õpetaks last, seletaks talle midagi või laseks tal asju avastada, vaid kõike lihtlabasemat asja: lapse vaitsundimist. Ärgu ta kedagi mitte mingil viisil mitte kunagi häirigu! Ärgu küsigu midagi või tundku oma emotsioone, olgu lihtsalt vait. Ja no KUI on siiski vaja rääkida, siis hästi vaikselt. Sosinal. Veel parem oleks viipekeeles, sest siis see ei häiri kedagi. Ja kui laps siiski vait ei jää, siis on kõige parem suruda talle mõni nutiriist kätte, sest siis jääb ju ikka vait ja kõik on õnnelikud. Kuidas sellise kasvatuse tulemina normaalsed inimesed tekivad, aru ma ei taipa.
Ühesõnaga. Kui keegi Eestisse kolida kavatseb, siis olekski talle ainult üks soovitus: ära häiri kedagi. Omaksvõtt on sellisel juhul kiire. Muu tuleb juba iseenesest.