Suur lilleaed ümber väikse majaPostitatud: 26. apr. 2012
Kui ma olin väike oli mu emmel lindimakk. Selline suur ja raske ja lapsed ei tohtinud seda kiskuda, sest lint tuli muidu ketta pealt maha ja läks sassi ja pusasse. Me elasime mu linnnamemmega koos ja memme käis alati laupäevahommikuti poodides ja pärast turul ja pühapäevahommikuti surnuaias. Me olime siis emmega kahekesi kodus ja kui oli ilus ja päikesepaisteline ilm (noh selline, millega tahaks raadionupu kõvemaks keerata ja keksida) siis kuulas emme lindimakki. Minule meeldis kui Ivo Linna laulis suurest lilleaiast ümber väikese maja. Seda lugu nuiasin alati mitu korda järjest.
Käin nüüd nagu kass ümber palava pudru, sissejuhatuse tegelik põhjus on hoopis see, et tellisin omale Garden.ee-st lilli ja kuna ma olen tegelikult täiesti saamatu aiapidaja siis otsustasin, et riputan enda jaoks siia pildid ja liigikirjeldused üles, et ma pärast ikka teaksin ka, mis juurikad need mul aedamööda laiali on. Kujutan juba ette, kuidas minu lilled nende ilusate piltide kõrval tegelikkuses välja nägema hakkavad aga noh ilma proovimata ei saa kah mitte midagi teada.
Esialgu langesin loomulikult kohe rooside lõksu. Ma olen juba väikesest peale roosidest võlutud. Mu memmel olid imeilusad roosid, eriti mäletan kahte roniroosi – suureõielist ja lõhnavat valget ja kobarõielist punast. Need olid nii rikkalikud, et katsid terve suure võreseina ja moodustasid nagu lillemüüri eesaia ja juurviljaaia vahele. Ja tuppa vaasidesse toodi neid ka alati. Peenraroose oli memmel ka, selliseid päris õigeid roose milles mesilased püherdamas käisid ja kuhu võis nina sügavale sisse torgata ja magusat lõhna ninna vedada.
Garden.ee lehel on ka palju püsikuid, eriti iiriseid. Kuna minul ei ole siin õitsema läinud ei naabritädilt saadud helekollased iirised (tõsi naabritädi aias nad õitsevad väga ilusasti aga minul kasvatavad ainult lehti) ega ka Idemulgust toodud memme valge-lillakirjud iirised siis rohkem pole ma neid raatsinud omale aeda istutada. Kuna ma olen aga üsna laisk ja suvelillede potitamine ja kastmine ei ole mulle eriti meeltmööda tegevus siis kaks püsikut võtsin omale prooviks ikkagi ka.
Tõenäoliselt juhtub mu aiaga lõpuks nii, et ma krahman kokku lilli, millega ma midagi peale hakata ei oska ja need lähevad kui mitte esimese siis järgmise talvega välja või kiduvad lihtsalt mu käes ära ja siis ma löön käega ja niidan ka ainult muru ja söön vaarikaid aga praegu ma olen ikkagi natuke entusiastlik. Isegi kurgilava tahan teha. Ausõna, mu peas näeb see kõik päris ilus välja aga ma juba kujutan ette, kuidas Käpik tuleb ja itsitab.