Maali maaliti õlitahvlil 1564. aastal. Üks Bruegeli kuueteistkümnest lõuendist, mis 1566 kanti Antwerpeni kollektsionääri Niklas Jongelinki nimistusse.
Maal oli pühendatud peatükkidele Pühast Pühakirjast, sündmustest, kui Kristus käib Kolgatal, kandes puust rasket risti. Pilti vaadates ei näe me Kristust, kuid me näeme pildi allosas painutatud Neitsi Maarja pilti, mis asub lähedal. Näeme veskit, mis asub pildi sügavusel üksildasel kaljul.
Mida me näeme, pilti heites? Meie silme ette ilmuvad rahvahulgad inimesi, kes kõnnivad süngete toonidega rõivastes - nagu Bruegel kujutas ette Hollandi talupoegi ja vilistiid. Kunstnik kujutas Hispaania vallutajaid hobusel - nad on riietatud punase värvi tuunikatega. Hollandi elanikud vihkasid vallutajaid selle eest, et nad üritasid uuesti tuua katoliku usku Flandria maadele. Paremal asuv ratastega kolonn tähistab piinamisvahendit. Kunstnik kujutas samba alla jäävat vareset, riidejääke, justkui meile öeldaks - kannatanu peksti kõigepealt, seoti samba külge ja jäeti niimoodi surema. Kõik need sündmused on aset leidnud hiljuti. Kohtunikud valisid ohvriks katoliku usu kuulutamises kahtlustatava.
Bruegheli filosoofia on näha olulist, mis on alati detailides. Kahjuks ei näe me väga sageli kõike olulist, me oleme kõigest ümbritsevast häiritud. Kunstnik proovib oma lõuenditel näidata täpselt olulist, kõiki detaile.
Bilibin Guidoni ja kuninganna maalide kirjeldus