Emme ütles
Omal ajal võttis selle halvustava määrangu kasutusele opositsioonilise sotsiaaldemokraatliku erakonna emme Marju Lauristin. Selle konksu neelasid alla ka sotside opositsioonipartnerid keskerakondlased. Vaimustusse langes arusaadavalt vaba ja sõltumatu ajakirjandus, kuhu Lauristin on aegade jooksul saatnud arvukalt oma õpilasi, ajakirjandustudengeid, kes kalli õpetaja mistahes ütlemist, peamiselt kriitilist, väljaspool järjekorda välkkiirelt rahvale teada annavad.
Innukateks kummitempli ideoloogideks kujunesid ka Tallinna Ülikooli juurde ja tema ümber koondunud vasakpoolse kallakuga sotsioloogid Juhan Kivirähki innukal juhtimisel. Nemad näevad Eesti riigi korraldamises ainult halba ja väga halba. Toetudes igat masti uurimistele ja küsitlustele annavad nad oma pessimistlikke seisukohti isuka ajakirjanduse toel lõputult teada.
Kummitempli teooria kokkuvarisemine toimus suure hulga tunnistajate juuresolekul. Tollel reedel korraldas riigikogu kantselei Eesti Rahvusraamatukogus konverentsi «Quo vadis Riigikogu?», mis oli pühendatud VII riigikogu tööleasumise ja riigikogu kantselei moodustamise 20. aastapäevale. Selle raames esinesid ettekannetega Tartu Ülikooli Riigiteaduste Instituudi teadlased. Mihkel Solvak, sotsiaalteadlane, oli analüüsinud 17 aasta jooksul läbi viidud küsitluste baasil riigikogu mainet ja tööd ning võrdles seda Euroopa Liidu sõsarparlamentidega. Üheks analüüsi elemendiks oli, et kui suurt osa etendavad valitsuste parlamentidele saadetud seaduseelnõud rahvaasemike vastu võetud seaduste üldarvus. Sealt see pauk tuligi. Nagu teate, on kummitempli ideoloogia nurgakiviks, et valitsuskoalitsioon parlamendis ei arvesta opositsiooni arvamustega ega võta vastu tema pakutud parandusettepanekuid, rääkimata seaduseelnõudest. See nutt ja hala on meie üldsust juba mõnda aega saatnud ning olnud ka teatud mõttes pikaks kaikaks opositsiooni käes, kui mõjutatakse avalikku arvamust valitsusega mitte rahul olema. Riigikogu ja valitsus on teatavasti ikka tegutsenud lahutamatute partneritena.
Reedel selgus, et Euroopa Liidu stabiilsemate ja treenitud demokraatiaga riikide nagu Soome, Rootsi, Taani, Hollandi, Luksemburgi ja teiste parlamentide töös moodustavad valitsuse poolt vastuvõtmiseks lähetatud seaduseelnõud 90–100% ühe või teise parlamendi kogutoodangust. Meil on see näitaja 60–70% vahel ning asume Euroopa Liidu edetabelis kuskil keskel. Kui saalist tuli ettekandjale küsimus, et kas Taanis, Rootsis ja mujal ajakirjanduses on samuti sellega seoses kummitempli nutt ja hala või on see hoopis eestlaste omapära. Solvak vastas pikemalt mõtlemata, et mingit hala nende maade ajakirjanduses ei ole ja selles osas paistavad eestlased tõesti teistest taas peajagu üle olevat. Parlament ongi valitsuskoalitsiooni kontrolli all ja seda asjatundlik opositsioon teab. Seda oligi vaja tõestada!
Võitja võtab kõik
Haritud poliitikud demokraatlikes Euroopa maades on kursis ABBA kuulsa lauluga, et võitja võtab kõik ja kaotajale jäävad tühjad pihud. See käib ka parlamentidesse pürgijate kohta. Kes valimistel võidu saavad, moodustavad valitsuse. Kes kaotavad, jäävad opositsiooni haavu lakkuma ja uusi valimisi ootama. Valitsuskoalitsioonil on oma kindel nägemus ja antud lubadused, mida ta realiseerib riigieelarve struktuuri ning seaduseelnõude kaudu.
Opositsiooni töö on tõesti valitsust kritiseerida. Kuid kriitika peab olema põhjendatud ja tasakaalukas. Meie opositsioon saab riigikogus piiramatult sõnaõigust ja on uskumatult jutukas ning ajakirjandus on talle negatiivsete emotsioonide avaldamiseks piiramatult valla.
Kui mujal maailmas kritiseeritakse samuti valitsust, siis riiki ja oma maad tervikuna ei halvustata. Meil on asjad nii, nagu kõik ise teavad. Domineerib loosung, et kui just täna riik kokku ei varise, siis homme kindlasti, sest riigikogu valitsuskoalitsioon, see kõigi kurjade juur, muudkui taob kummitempleid seadustele peale.
Kui keskerakondlaste eestkõnelejalt Kadri Simsonilt konverentsisaalist küsiti, et kas tema erakond võimule tulles samamoodi oma tahtmist peale ei suruks, langetas ta malbelt, kuid vahelejäänult silmad ning kehakeel ütles, et muidugi teeksid ka nemad samamoodi.
Seaduste saapavabrik
Konverentsil sai ka pisut nalja. Sotsiaalteadlased lähevad teatavasti kogutud andmeid ja kätte saadud numbreid analüüsides hasarti ning teevad nende najal igasuguseid huvitavaid järeldusi ja toovad välja ootamatuid seaduspärasusi. Kui härra Solvak andis teada, et riigikogu on teinud aastas nii mitu tundi tööd ja selle aja jooksul võtnud vastu sellise hulga seaduseelnõusid, siis sai teha järelduse, et ühes tunnis võeti keskmiselt vastu mingi arv seadusi. Endistest ja praegustest riigikogu liikmetest pungil saal rõkkas naerda. Vahva, kui riigikogu võrreldakse Fordi autotehase või Salamanderi saapavabrikuga, et ühes tunnis toodeti nii mitu autot, saabast või seadust. Riigikogu juht Ene Ergma peaks panema oma lauale liivakella ja kui ikka tunnis kindlat arvu seadusi vastu ei võeta, siis palgast maha.
Kui te nüüd arvate, et kummitempli jutt ära jääb, siis eksite. Eesti poliitik nii kergesti selgeks-õpitud teemasid kõrvale ei pane, ka mitte siis, kui see vildakuks on osutunud.