Kanal 2 eetris ilmus hiljuti saade „ESSE“, mis oli küll üles ehitatud labasele mõnitamisele, alandamisele ja naeruvääristamisele eesotsas saatejuhiga. Saatejuht kutsus üheks külaliseks ka Hando Tõnumaa, keda ta soovis selgelt naeruvääritada kasutades juba legendiks saanud „lamemaalase“ tiitlit, kuid minu hinnangul kukkus välja täpselt vastupidi.
Hakkasin veidi juurdlema selle üle, kuidas Hando Tõnumaa on suutnud mõne aastaga oma „Lameda maa“ teooriaga luua niivõrd imelise väljendi nagu „lamemaalane“. Selle väljendi autoriks ei ole küll tema ise, vaid pigem on see loodud kitsarinnaliste ja kibestunud inimeste poolt, kes selliselt soovisid teisi inimesi alandada ja mõnitada. See on aga haledalt läbi kukkunud tänaseks.
Ka sealses saates oli Hando oma tavapärases positiivses, enesekindlas ja uhkes olekus. Mees, kes julgeb mõelda teisiti, olla teistsugune, jääda endale kindlaks, ütelda välja, mida mõtleb ja tunneb ning seeläbi olles läbinisti positiivne ja alati naerusuine. Kui paljud meist saavad öelda, et on sama tugevad ja kindlad? Mitte just paljud. Eriti praegusel ajal, kus naeru ja tegelikku positiivsust (mitte seda, mida loendatakse tuhandete kaupa testidega) levib meil niivõrd vähe, siis on Hando isik nagu päikesekiir keset halli varakevadet.
Seetõttu on tänaseks saanud mõistest „lamemaalane“ pigem oma peaga mõtleva, enesekindla ja positiivse inimese sümbol. Kuigi mitmed kibestunud, madalama intelligentsi ja enesekindlusega inimesed ei saa sellest veel oma rumalusest aru, sest nad on terve elu püüdnud kramplikult kuuluda halli massi ja seeläbi surunud alla oma enda „mina“, on negatiivsetest allasurutud tunnetest vaevatud ja seeläbi tegelikult väga õnnetud, siis on vaid aja küsimus, millal suurem osa inimestest saavad aru. Mõistavad, et ajad on muutunud ja tänaseks päevaks on väärikas ja tugev inimene see, kes julgeb olla tema ise. Julgeb mõelda teisiti, erineda hallist massist ning ei näe enam vajadust teiste sabas sörkida, vaid sirge selja, püstise pea ja uhke naeratusega sammub omal jalal ja enda valitud rajal.
Ka on teada ammu tõde, et sealt, kus lõppeb mugavustsoon, algab tegelik imeline maailm. Kui inimene iga päev lõhub enda ümber kammitsevaid piire, siis on ta vaba ja seal peitub õnnelikkus. Julge pole mitte see, kes ei tunne hirmu, vaid julge on see, kes tunnistab ja vaatab oma hirmudele otsa ning ületab neid. Eriti sellele vabadust piiravale hirmule „mida teised minust arvavad“. Kui inimene ei lase end häirida teiste arvamusest, vaid järgib oma südant ja sisetunnet, on ta seeläbi äärmiselt tugev isiksus ning tal on vabadus olla just see, kes ta tegelikult on.
Ma tunnistan, et mina ei ole veel nii vaba ja
julge, kui seda on Hando Tõnumaa, kuid positiivse ja julge eluviisi poolest
vaatan teda austusega. Seega julgen öelda suurima kindlusega, et mul on au
kuuluda „lamemaalaste“ ridadesse, mis on nüüd saanud hoopis uue tähenduse.
Kutsun üles ka teisi olema „lamemaalased“, sest see on palju positiivsem ja
vabam, kui ebamõistlikest piirangutest kammitsetud kitsarinnalisus.
Kui ka Sina tunned, et oled juba vaba või teel sellele, siis tule ja anna endast märku minu blogi facebooki lehel: https://www.facebook.com/isalugu
Autor: Tarvo Alev
Ma olen nii lamemaalane, et mul pole facebookigi, aga siiski näitan oma toetust siin - olen nüüd nädal aega iga päev siin blogis käinud ja selle lugemine annab lootust, et kõik polegi veel kadunud.. meie seas on veel.. inimesi.. :) Päikest!VastaKustuta
Ei meeldinud Esse saade,see oli mage ja nõme.Ei osanud mõelda,et see saadeVastaKustuta
võib sellisel kujul eetrisse tulla.Mis toimub kanal 2-s. See on minu arvamus ja
selliseks see jääb.
Sealjuures, see kes uurib asju Hiiglama Sügavale saab tõestada, et Maa on ühel tasandil ehk silmaga nähtavas tsoonis Lame ehk sile, kuni 10 km kõrguseni lennuki aknast vaadatuna. Ja samas Üks Tase kõrgemal on Maa sfäär. Mul pikk uuring Henry Poincare teooriast ja ongi.VastaKustuta
Maa on korraga nii lame kui ka kera. Ja pole mingit vandenõud. Kogu info on isegi raamaturiiulil olemas. Keegi ei loe seda.