gi tevékenység nem tudja többé, hol vannak a határai. Nem lehet a határaikat túllépő tevékenységeket pusztán nemzeti eszközök segítségével kezelni: regionális és globális szabályokra van szükségünk.
Mint Monti úr múlt héten megjelent jelentése megállapítja, az egyes válságokra adott egyszeri és eseti megoldás már nem elég Európának. Kiszámítható és hosszú távú megoldásokra és eszközökre van szükségünk, hogy jobban tudjuk kezelni a jövőbeni válságokat, mint ahogyan most tesszük. E téren kritikus jelentőségű a tagállamok együttműködési hajlandósága és képessége, amely még mindig sok kívánnivalót hagy maga után. A Tanács dicséretet érdemel határozott fellépéséért a válság megoldása során, amely az Unió egészét fenyegette, de nagyon gyorsnak már kevésbé mondható a fellépése: ezt pedig a tagállamok részéről csak kényszerből követte tényleges intézkedés. A késlekedés valószínűleg súlyosbította a helyzetet.
A jövőben a fellépés egyik legnyilvánvalóbb formája annak szükségessége, hogy megreformálják az uniós költségvetést és biztosítsák, hogy a nemzeti költségvetések jobban igazodjanak a közös célkitűzésekhez. A pénzügyi ellenőrzések és a szabályozás hatékonyságának növelése máris folyik, de még így is további intézkedésekre van szükségünk annak biztosítására, hogy valamennyi pénzügyi termék hatékony és megvalósítható szabályozás hatálya alá kerüljön.
Rovana Plumb
írásban. - (RO) Az EU szegénységi szintjének minimálisan 25%-os csökkentése 2020-ig olyan cél, amely szorosan összefügg a növekedéssel és a népességen belüli foglalkoztatással, amely a társadalmi integrációs politika egyik prioritása. Ez az oka annak, hogy ambiciózus hosszú távú stratégia szükséges a szegénység leküzdéséhez, a szegénység csökkentésére vonatkozó nagyléptékű célokkal, amelyek kulcsfontosságú pontjai közé kell tartoznia a fo