tt det, som ni vet, kommer att hållas ett möte mellan EU och Ukraina den 9 september. Den 8 september kommer vi dessutom att återvända till Moskva tillsammans med José Manuel Barroso, Javier Solana och president Nicolas Sarkozy. Vi planerar därför ett möte i Moskva och ett i Tbilisi den 8 september - först Moskva, sedan Tbilisi alltså - då vi hoppas kunna konstatera att de ryska trupperna har dragit sig tillbaka bakom de angivna linjerna, dvs. på andra sidan gränsen mellan Ossetien och Georgien. Vi hoppas också kunna konstatera att de återstående kontrollpunkterna kring hamnen i Poti och längs gränsen mellan Ossetien och Georgien men på georgiskt territorium har ersatts eller inom en omedelbar framtid kommer att kunna ersättas med internationella observatörer. Det är vad vi förväntar oss.
Alla har samtyckt till detta möte, som därför innebär att genomförandet av sexpunktsavtalet fullgörs. Det är mot den bakgrunden vi kommer att bedöma den goda viljan och den politiska uppföljningen, som är avgörande för att vi sedan ska föreslå en konferens. Det blir en internationell konferens med deltagande av ett antal partner så att de politiska förhandlingarna kan inledas. Det är rimligt eftersom FN i nästan 20 år har engagerat sig i frågan, om än mer i Abchazien än i Ossetien. Dmitrij Medvedev har också, vilket är mycket positivt, samtyckt till att flyktingarna får återvända, och inte bara de flyktingar som gett sig av efter händelserna nyligen, dvs. den senaste månaden, utan de som gett sig av sedan 1990-talet. Ni tycker kanske att det i själva verket är högst diskutabelt - var är de, kan de återvända, behöver de återvända, vill de återvända osv. Men om vi talar om människors rätt till självbestämmande bör vi notera att alla dessa flyktingar kom från antingen Abchazien eller Ossetien. Detta har godtagits och vi får vänta och se hur långt avtalet kan genomföras.
Jag ska nu ta upp några frågor som jag tycker att vi kan diskutera. Jag tänker nämna d