szer hibás. Bizonyos fokig erkölcstelen és perverz is. Szeretnék önöknek egy példát mondani, mivel polgáraink közül sokan nem értik az alkalmazott zsargont. Miről is szól a nemteljesítési csereügyletekkel való kereskedés és a hitel-nemteljesítési biztosítás? Ez azt jelenti, hogy biztosítást lehet kötni, amelyet ezután egy áruhoz hasonlóan meg lehet vásárolni és el lehet adni. Nézzük meg ezt a gyakorlatban. Biztos vagyok benne, hogy a Daul úr tulajdonában lévő csodás farmra kötöttek tűzbiztosítást. Ha én, Martin Schulz, megvásárolhatom Daul úr tűzbiztosítási kötvényét, és helyette hozzám folyik be a biztosító kifizetése, ha a háza leég, akkor egyszerűen egy olyasvalakire van szükségem, például Cohn-Bendit úrra, aki kész felgyújtani a házat, és akkor máris megcsináltam a szerencsémet.
Ez egy perverz rendszer. El kellene törölni, ezeket a gyakorlatokat pedig be kellene tiltani. Pontosan ezek azok a mechanizmusok, amelyekről vitázunk, és a valós élet példái cseppet sem nem viccesek. Az egyik a kaliforniai tanárok szakszervezetének nyugdíjalapját érinti, amely egy fedezeti alapon keresztül fel akart vásárolni egy német légitársaságot. Ez nem sikerült a nyugdíjalapnak, de vett valami mást helyette. A nyugdíjalap viszont ezután csődbe ment. Ez a tanárok egész nemzedékét döntötte nyomorba, akik 40 éven át befizettek az alapba. Ez ennek a gazdasági rendszernek a valósága, amely most elérte korlátait, és amelyet rövid pórázra kell fogni.
Most a kormányok kerülnek sorra. Ezt hallottuk önöktől, López Garrido úr és Rehn úr. Ez mind rendben van, de mi vagyunk azok, akik reagálnak, mi vagyunk azok, akiket cselekvésre késztettek, és véleményem szerint túlságosan is későn reagálunk. Sok területen sokkal korábbi szakaszban kellett volna szabályokat bevezetni, ahogyan a Parlamentben is gyakran követeltük. Most szabályozzuk a fedezeti alapokat, de mikor kerül sor az európai minősítő in