�nu rozpravu o rozličných formách vyhosťovania a jeho údajných dôvodoch. Jej súčasťou by malo byť aj vyšetrovanie viny a jej potrestanie, pokiaľ to bude v danom prípade možné, ako napríklad v prípade Mladiča. Presvedčivou odpoveďou na túto otázku je však zjednotenie Európy najmä s nezávislými pobaltskými štátmi a jasný záväzok pokračovať v procese zjednocovania Európy, ktorý sa ešte neskončil. Táto historická úloha je niečo, čo sme dlžní nielen sebe, ale hlavne obetiam mnohých prípadov vyhosťovania, ktoré sa v Európe vyskytli. Mnohí politici zo všetkých európskych krajín z Východu aj Západu pracovali na tom, aby tento cieľ splnili. Jedným z príkladov je deklarácia z Gdanska, ktorú podpísal poľský prezident Kwaśniewski a nemecký prezident Rau.
Keďže sa chceme poučiť z minulosti, musíme byť obozretní a tiež dávať pozor na prvé signály prebiehajúceho vyhosťovania, tak ako napríklad v prípade Rómov. Je potrebné odmietnuť všetky vyhlásenia podobné tým, ktoré tvrdia, že musíme arabských prisťahovalcov poslať v člnoch späť za Stredozemné more, a musíme sa brániť pred tými, ktorí chcú zastaviť naše úspechy v podobe Európy bez hraníc a vrátiť nás späť k úzkoprsému nacionalizmu.
Vyjadrime úprimnú úctu všetkým obetiam vyhosťovania a deportácií a zjednoťme sa, pokiaľ ide o náš záväzok pokračovať v zjednocovaní Európy ako jedinej skutočnej záruky proti politike, ktorá počas minulého storočia priniesla toľké utrpenie obyvateľom Európy a aj iných krajín. Nikdy nesmieme zabudnúť.
Nikdy sa to nesmie zopakovať. Tieto výzvy boli predložené hneď po 2. svetovej vojne. Dnes sú stále rovnako platné a najlepšou odpoveďou na ne je zjednotená Európa.
(potlesk)
Leonidas Donskis
Deportácie obyvateľov pobaltských krajín v roku 1941 boli jednou z najdramatickejších a najtragickejších udalostí 20. storočia. Tento úder pre Litvu, Lotyšsko a Estónsko, ich politické spolo