in lapsia. Lisäksi monet tytärpommit tai -ammukset eivät räjähdä maahan osuessaan ja niiden tappavat vaikutukset jatkuvat konfliktin päättymisen jälkeen, jonka vuoksi rypäleammukset haittaavat suuresti myös kansainvälisen humanitaarisen avun antamista. Näimme sen Libanonin sodassa.
Viime vuosien konfliktien aikaisen kriisinhallinnan sekä konfliktien jälkeisen jälleenrakentamisen alalla komissio on toiminut aktiivisesti maamiinojen ja muiden sodanaikaisten räjähteiden kuten rypäleammusten aiheuttamien ongelmien ratkaisemiseksi.
Kahden vuodet 2002-2007 kattavan Euroopan komission miinoja koskevan toimintastrategian puitteissa maailmanlaajuisesti on suunnattu yli 300 miljoonaa euroa erilaisiin hankkeisiin kuten miinanraivaukseen, varastojen tuhoamiseen, miinojen riskeistä valistamiseen sekä uhrien auttamiseen, kuntoutukseen ja sosioekonomiseen integraatioon. Rypäleammuksiin liittyviä hankkeita on myös toteutettu maissa, jotka kärsivät suuresti näistä aseista, kuten Afganistanissa, Laosissa ja Kambodžassa, vain muutaman mainitakseni.
Tulevaisuudessa aiomme pitää sitoumuksemme valtavirtaistamalla henkilömiinojen ja sodanaikaisten räjähteiden vastaiset toimet yhteisön ulkoisiin tukistrategioihin ja -ohjelmiin - ne tullaan siis huomioimaan kaikilla osa-alueilla.
Komissio käyttää myös ECHO:n hallinnoimaa humanitaarisen avun välinettä rahoittaakseen humanitaarisia miinanraivaustoimia. Viimeksi humanitaarista miinanraivausta tuettiin Libanonissa, jolle annettiin merkittävää humanitaarista apua aiemmin mainitsemani joulukuun 2006 konfliktin jälkeen.
Komission roolin osalta aseistariisuntaa koskevien sopimusten tai yleissopimusten neuvottelussa haluaisin muistuttaa, ettemme ole kaikissa tapauksissa toimivaltaisia käymään tällaisia neuvotteluja. Jos yhteisö ei ole asianomaisen aseistariisuntasopimuksen sopimuspuoli, niin se voi laillisesti ainoastaan kannustaa sopimusvaltioita sitoutumaan monenvälisyyteen, etenkin osallistumalla sopimuksiin ja yleissopimuksiin. Puheenjohtaja 