 tikšanās, jo šie, teiksim tā, ir ļoti izskaistināti dati. Tie galīgi nerāda patieso olu ražošanas ainu Eiropas Savienībā.
Gribu arī pateikt, ka tad, ja būtu viegli ievērot šo tiesību aktu un ja mūsu patērētāji patiešām - un es tā arī domāju - ļoti, ļoti gribētu labturībai draudzīgas vistu turēšanas sistēmas, viņi par tām maksātu attiecīgu cenu. Viņi tās grib. Viņi nenovērtē šīs sistēmas, un viņi negrib par tām maksāt. Kopš 2004. gada, kad es sāku strādāt Eiropas Parlamentā, es neesmu saņēmusi ne vienu patērētāja iesniegumu, lūdzot mani panākt šā tiesību akta īstenošanu.
Kolēģi, atcerieties to! Tāda ir faktiskā situācija. Taču ir svarīgi, lai šis Parlamenta apstiprinātais tiesību akts tiek pilnīgi īstenots un lai Eiropas Savienība aizsargā tos, kas ir ieguldījuši milzīgas naudas summas. Domāju, Komisija zina, ka tai būs jārisina juridiska problēma.
Es gribētu pievērsties tirgus situācijai. Būs milzīgs olu uzkrājums: 83 miljoni no tām, kuras 2012. gada janvārī būs nelikumīgas! Morālu un ētisku iemeslu dēļ mēs nevaram šīs olas izmest izgāztuvē. Būtu šausminoši, ja mēs to darītu, un arī tirgus ciestu un pieaugtu cenas patērētājiem, un sekotu protesti un sacelšanās.
Komisijai mums ir jāpastāsta, kas notiks tajā dienā, jo šīs olas neizbēgami nonāks tirgū, un būs dažu veidu olu melnais tirgus, tāpēc mums ir vajadzīga skaidrība šajā jautājumā.
Arī tiem, kas šobrīd atrodas pārejas posmā, jāzina, ka tirgus cenas netiks pazeminātas, jo viņus mulsina saņemtās ziņas.
No visiem jautājumiem, ko mēs šonedēļ apspriedām, šis jautājums ir izšķiroši svarīgs gan mūsu patērētājiem, gan arī mūsu ražotājiem. Mums ir vajadzīgas Komisijas atbildes.
Iratxe García Pérez
(ES) Priekšsēdētāja kungs, komisāre! Kā jūs redzat, mēs Parlamentā uzraugām atbilstību tiesību aktiem, tostarp tiesību aktiem, kas vēl nav stājušies spēkā. Ja mēs to darītu arī attiec�