ruházás a cianid alkalmazására alapozva valósul meg, akkor a hatások visszafordíthatatlanok, mivel az arany eltűnik, a veszélyes, mérgező hatású cianidokat tartalmazó iszap - ahogyan azt maga az irányelv is elismeri - nagy mennyiségben marad meg a bányaterületen. Ez a probléma nem csak az említett tagállamokat érinti, mivel vannak a vízfolyások alsó folyása mentén elterülő, az adott folyón létesítményekkel rendelkező tagállamok is.
A hatályos irányelvnek egy hátránya van: az előírt pénzügyi garancia baleset esetén nem fedezi az összes kihatást, különösen, ha az adott létesítményt már bezárták. Következésképpen sérül az alapvető "a szennyező fizet” elv, különösen mivel az ezt a technológiát alkalmazó társaságok rendszerint az Európai Unión kívüliek, és miután befejezték a bányászatot, veszik a kalapjukat, és búcsút intenek.
Ezért alaposan és újból meg kell vizsgálnunk az alternatív bányászati módszereket, és vissza kell állítanunk "a szennyező fizet” elvét, a baleset esetére mostantól kezdve mindaddig kiterjedő teljes és megbízható biztosítási fedezettel, amíg ezek a veszélyes anyagok a földben maradnak. Amíg ezek az előfeltételek nincsenek meg, addig - úgy vélem - teljes tilalmat kell bevezetni erre a technológiára, ami aztán valószínűleg arra ösztönzi majd a társaságokat, hogy komoly kutatásokat folytassanak az alternatív, kevésbé szennyező technológiákkal kapcsolatban, mivel ha rendelkezésre áll egy olcsó technológia, és nem kell fizetni az általa okozott szennyezésért, akkor nincs miért alternatív megoldásokat keresni.
Jan Březina
(CS) Hölgyeim és uraim, azért határoztam úgy, hogy hozzászólók az aktuális témához, mert közelről kísértem figyelemmel a cseh köztársaságbeli Mokrsko és Kašperské Hory melletti lelőhelyek feltárását és megnyitását övező eseményeket, amelyek során a finoman diszpergált aranyat cianidos lúgozással kellett kiv