 bija svarīga diena, kurā es kā savas valsts pārstāvis (toreiz es biju Itālijas lauksaimniecības ministrs) atbalstīju šīs svarīgās direktīvas apstiprināšanu, balsojot par to.
Pašlaik, vienu gadu pēc šī jaunā tiesību akta neatceļamās stāšanās spēkā, dati liecina, ka Eiropas ražotāji turpina pielāgot savu ražošanas sistēmu, taču tas nenotiek bez sarežģījumiem. Mums ir vajadzīga konkrēta Komisijas apņemšanās aizsargāt dzīvnieku labturību, aizsargāt ražotājus, kuri ir pielāgojuši savu audzēšanas sistēmu atbilstīgi Padomes Direktīvas 1999/74/EK prasībām, un vienlaikus efektīvi nodrošināt jaunā tiesību akta īstenošanu, izvairoties no izkropļojumiem attiecībā uz tirgus konkurenci.
Tāpēc mēs ar kolēģiem uzskatījām par atbilstīgu iekļaut šo svarīgo jautājumu Lauksaimniecības un lauku attīstības komitejas, kuru man ir tas gods vadīt, darba kārtībā. Pēdējo mēnešu smagā darba rezultāts, iesaistoties visām parlamentārajām grupām, ir 2010. gada 28. oktobra jautājums, uz kuru jāatbild mutiski, kurā Komisijai ir uzdoti trīs svarīgi jautājumi.
Pirmkārt, lūgums ziņot par jaunā tiesību akta ieviešanu dalībvalstīs.
Otrkārt, kādas darbības jāveic dalībvalstīs, lai garantētu atbilstību šīs direktīvas nosacījumiem, un kāds kompromiss vajadzības gadījumā tiek meklēts ar tiem uzņēmumiem, kas izrāda patiesu vēlmi pielāgoties.
Visbeidzot, kādi pasākumi tiks veikti, lai izvairītos no krīzes olu tirgū tuvākajos gados un lai novērstu to trešo valstu negodīgu konkurenci Eiropas iekšējā tirgū, kurām nav pienākuma ievērot Eiropas Savienības direktīvas prasības.
Šie ir jautājumi, uz kuriem mēs gaidām konkrētas un noteiktas Komisijas atbildes. Visbeidzot, mēs lūdzam komisāri garantēt pārredzamāku tirgu atbilstīgi tā sauktā noteikumu savstarpīguma koncepcijai, lai veicinātu lielāku starptautisko konverģenci attiecībā uz tiem dzīvnieku labturības standartiem, ko piemēro Eiropas