ioner. Ni kommer att se att texten innehåller ett kraftfullt fördömande men att dörren lämnas öppen eftersom vi inte ville ha något nytt kallt krig, som vissa föreslagit. Vi ville upprätthålla förbindelserna så att de politiska förhandlingar som vi ser som grundläggande kunde fortsätta.
Vi kallade till detta möte i Europeiska rådet därför att Frankrikes president, som också är Europeiska rådets ordförande, ansåg att krisen i Georgien var allvarlig och direkt berörde alla européer. Varken Georgien eller Ukraina är givetvis med i EU. Det var emellertid flera medlemsstater som också ville ha mötet, som det var vår uppgift att arrangera. Jag menar att det var verkligt inspirerande för oss, eftersom ingen annan utanför EU enligt vår mening kunde ha gjort detta. Det var EU som måste ta sig an hela denna fråga. Det betyder inte att vi stod ensamma, så var det inte alls, men det var upp till oss att ta initiativet och visa att EU reagerar, särskilt i en situation där de institutionella problemen ännu inte lösts. EU har därför på högsta nivå uppvisat enighet och en vilja att påta sig sitt fulla ansvar. Jag anser att detta är ett verkligt framsteg jämfört med den likartade situationen 2003.
Vilka var de huvudsakliga resultaten av detta rådsmöte? Ni kan tydligt se i texten att vi fördömer de militära insatserna och Rysslands oproportionerliga reaktion. En del ville att de provokationer som antagligen föregick bombningarna av Tschinvali skulle kritiseras. Det skulle vara mycket lätt att kritisera än den ena, än den andra sidan, men vad som egentligen räknas när man försöker genomföra ett fredsuppdrag är att var och en av sidorna går med på att upphöra med stridigheterna. Rysslands oproportionerliga reaktion framhölls därför. Det är återigen de som finns på plats som måste berätta vad som egentligen hände. Det är sant att detta inte var någon framgång för Georgien, som från många olika håll, framför allt av amerikanerna, varnats för att provo